УХВАЛА

про арешт майна

29 червня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшої слідчої Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшої лейтенантки поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0001310 від 01.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

УХВАЛИЛА:

Слідча у рамках кримінального провадження №0001310 від 01.05.2023 року, звернулась до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд накласти арешт на об`єкти вказані у клопотанні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт про те, що невідома особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, використовуючи комп`ютерну техніку та обладнання, розміщуючи фіктивні оголошення в соціальний мережі інтернет, під приводом оформлення кредитів, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами.

15.06.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду №569/10069/23 1-кс/569/3907/23 було проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за місцем фактичного проживання громадянки на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено наступне майно: ноутбук марки «Lenovo 80XL» із зарядним пристроєм, два флеш-носії, 11 інформацій про отримання абонентських номерів, 23 банківських картки, три коробки від мобільних телефонів, блокнот синього кольору із особистими записами, пошкодженні чорнові записи, мобільний телефон марки «Nokia» із зарядним пристроєм, мобільний телефон марки «Nokia 105» ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 .

Слідча у клопотанні вказала, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, необхідно накласти на нього арешт.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просили суд його задоволити.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, заперечували проти задоволення клопотання, вказали, що в матеріалах доданих до клопотання відсутні належні докази вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Судом встановлено, що Рівненським районним управлінням поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001310 від 01.05.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

15.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підзору у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

15.06.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду №569/10069/23 1-кс/569/3907/23 було проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_1 в ході проведення якого було виявлено та вилучено майно вказане в клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власностi набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власностi вiдповiдно до закону.

Нiхто не може бути протиправно позбавлений права власностi. Право приватної власностi є непорушним.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідча суддя вбачає необхідність у частковому накладенні арешту на майно, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити частково.

Накласти арешт на: ноутбук марки «Lenovo 80XL» із зарядним пристроєм, два флеш-носії, 11 інформацій про отримання абонентських номерів, блокнот синього кольору із особистими записами, пошкодженні чорнові записи, мобільний телефон марки «Nokia» із зарядним пристроєм, мобільний телефон марки «Nokia 105» ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , які вилучені 15.06.2023 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за місцем фактичного проживання громадянки на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА