Справа № 463/658/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/413/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна НПК «Галичина»- адвоката ОСОБА_7 ,

представника власника майна ПАТ «Укрнафта» - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2023 року клопотання старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_9 задоволено.

Накладено арешт, шляхом позбавлення фізичних та юридичних осіб, до його скасування у встановленому порядку, права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 09.03.2023 в ході проведення обшуку за місцем розташування виробничих потужностей ПАТ «НПК-ГАЛИЧИНА» (), за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вулиця Бориславська, 82, у тому числі в офісних, нежитлових, складських, підсобних, господарських та інших приміщеннях, та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000012 від 24.01.2023, а саме на майно згідно з наведеним переліком у клопотанні.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зазначає, що копію повного тексту ухвали отримав 10.04.2023, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала винесена з істотним порушенням норм кримінального процесуального права, оскільки при прийняті рішення слідчим суддею не встановлено дійсних підстав для накладення арешту, не враховано, що клопотання слідчого не відповідає приписам ст. 64-2, ст. 171 КПК України, а також не надано правової оцінки запереченням ПАТ «НПК-Галичина».

Оскільки ПАТ «НПК-Галичина» на даному етапі досудового розслідування має статус третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, то відповідно до приписів ч. 2 ст. 64-2 КПК України правом на звернення до суду із клопотанням про арешт майна наділений виключно прокурор, а не слідчий.

Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, не може бути безумовною підставою для арешту майна, оскільки подано особою, що не наділена правом звернення до суду з відповідним клопотанням.

Проте, слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не надано жодної правової оцінки зазначеним доводам.

Накладення арешту саме шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном (вилученими нафтопродуктами, які знаходяться у резервуарах) - перешкоджає здійсненню господарської діяльності товариства - оскільки арешт навіть незначної кількості пального у резервуарі - унеможливлює використання в господарській діяльності всього резервуара на невизначений час.

Звертає увагу, що в органу досудового розслідування відсутні докази порушення договірних зобов`язань зі сторони ПАТ «НПК-Галичина», відтак накладений арешт є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , які заперечили апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо відсутності процесуальних повноважень у слідчого, у розумінні положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України, на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Такими особами є прокурор та слідчий за погодженням з прокурором.

В свою чергу, норми ст. 64-2 КПК України визначають лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, Відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

З клопотанням про арешт майна в межах даного провадження до слідчого судді звернувся старший детектив Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Таким чином, в даному випадку, з огляду на приписи ст. 171 КПК України, детектив (слідчий) є належною процесуальною особою, а тому, за наявності погодження прокурора, наділений правом на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 174 КПК України визначено осіб, які наділені правом на звернення із клопотанням про скасування арешту майна у випадку якщо у застосуванні такого відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2023 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .