Провадження № 1-кс/947/6805/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001234 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2021 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищезазначених дій щодо організації та скоєння вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має у користуванні автомобіль марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, 27.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук транспортного засобу марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився та території біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 . Огли, в ході якого було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «BMW 420D», реєстраційний номер : НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору,номер шасі: НОМЕР_2 .

27.05.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.

27.05.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні:

- слідчий зазначив, що згідно показань потерпілої ОСОБА_8 , злочинці приїжджали до неї на автомобілі. На даний час виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль, яким користується ОСОБА_4 , оскільки вказаний транспортний засіб є речовим доказом в рамках означеного кримінального провадження та в подальшому є об`єктом експертного дослідження.

- представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зауваживши, що даний автомобіль був придбаний ОСОБА_4 тільки у кінці 2022 року, а обставини даного кримінального провадження датуються 2021 роком, крім того, такий транспортний засіб на підставі доручення знаходиться у користуванні дружини ОСОБА_4 . А відтак накладення арешту на даний автомобіль є необґрунтованим та безпідставним. У зв`язку із чим, адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

27.05.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, преедбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , було вилучено вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, оскільки такий автомобіль може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а також відповідну слідову інформацію, так як було встановлено у судовому засіданні, відповідно до показів потерпілої, особи, які вимагали у неї грошові кошти приїжджали до неї на транспортному засобі, і на даний час вказаний автомобіль необхідний для проведення з ним слідчих дій, які мають суттєве значення для подальшого розслідування.

З огляду на те, що ймовірно кримінальні правопорушення в рмаках означеного кримінального провадження були вчинені у 2021 році, органу досудового розслідування необхідно за участю потерпілої та з використанням автомобіля провести відтворення подій вчинення даних кримінальних правопорушень.

Таким чином на думку слідчого судді вказаний вилучений автомобіль відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 27.05.2023 року, а отже, вилучений автомобіль потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень, а також можливо проведення слідчого експерименту за участю свідків та/або потерпілої.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На думку слідчого судді, не застосування на даний час заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно може містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя критично оцінює доводи адвоката ОСОБА_5 , оскільки у судовому засіданні останнім не було надано жодних належних підтверджень або конкретних фактів/доказів, що свідчать про право дружини ОСОБА_4 володіння, користування чи розпорядження автомобілем марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, та після проведення всіх необхідних слідчих дій з використанням автомобіля, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження,

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучено 27.05.2023під час проведенняобшуку транспортного засобу марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився та території біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «BMW 420D», реєстраційний номер : НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору,номер шасі: НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти настаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1