ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Фастів Київської області
Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ТОВ «Гранд-Чабани» - адвоката ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
Клопотання надійшло до суду після скасування Київським апеляційним судом ухвали Фастівського міськрайонного суду, 19.04.2023 та відповідає вимогам ст.171 КПК України.
В клопотанні зазначено, що постановою Президії Української академії аграрних наук від 22 травня 2008 року, протокол № 8 надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства «Дослідне господарство Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» земельної ділянки площею 2 гектари для подальшого надання приватному підприємцю ОСОБА_8 .
21 вересня 2017 року ОСОБА_9 продав вищевказану земельну ділянку громадянину ОСОБА_10 . Договір купівлі-продажу виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 1758, рішення про державну реєстрацію прав та х обтяжень № 37196744.
Прокурор вказує, що допитаний в якості свідка завідуючий сектором земельно-правових відносин ННЦ Інституту землеробства Національної академії аграрних наук ОСОБА_12 повідомив, що земельну ділянку площею 2 гектари надано приватному підприємцю ОСОБА_8 .
Водночас ОСОБА_12 повідомив, що громадянка ОСОБА_8 незважаючи на згоду Президії земельну ділянку площею 2 гектари не використовувала.
Крім того, ОСОБА_12 під час допиту було надано викопіювання з публічної кадастрової карти на якому останній показав схематично показав межі земельної ділянки площею 2 гектари, які надавались ОСОБА_8 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 грудня 2021 року № 292213539, 12 вересня 2017 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано громадянином ОСОБА_9 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 336203.
Однак, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Київській області від 13 січня 2022 року № 68/3-22-0.9 примірник державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 336203 від 22 червня 2010 року та первинний державний акт на земельну ділянку не виявлено. При цьому, відсутня книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування.
У зв`язку з цим, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме на земельну ділянку.
Зазначені обставини і стали підставою звернення з даним клопотанням до слідчого судді.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання.
Представник власника майна ТОВ «Гранд-Чабани» - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти накладення арешту.
За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданнями арешту є запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст.170 КПК, випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 642 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.І ст.173 КПК України). Окрім того ухвала суду має грунтуватись на підставі належних та допустимих доказів.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією за кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (Зловживання владою або службовим становищем). Тобто, кримінальне провадження пов`язане із встановленням факту порушення законодавства службовими особами Інституту садівництва НААН України та Чабанівської селищної ради.
Відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368% 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється перевірка факту перевищення службовими особами наданих їм повноважень щодо обставин, які не відносяться до надання у власність земельної ділянки власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Чабани 2,0».
Отже, ТОВ «Чабани 2.0» є юридичною особою приватного права та не відповідає суб`єктному складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України та не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.
Також, суд звертає увагу, що питання законності набуття та зміни цільового призначення вже перевірялись Прокуратурою Київської області та в рамках судового розгляду, що підтверджується додатками до заперечень, що подані представником власника майна та долучені судом да матеріалів клопотання.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп.2) п.2.3. розділу 2 свого листа від 07.02.2014 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження»: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого статтею 364 Кримінального кодексу України є суспільні відносини, що забезпечують правильну (належну) діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також їх службових осіб, а додатковим безпосереднім - охоронювані законом права, свободи та інтереси окремих громадян, або державні чи громадські інтереси, або інтереси юридичних осіб.
З огляду на це, земельна ділянка, якє є у власності ТОВ «Чабани 2.0» не може бути доказом у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого статтею 364 Кримінального кодексу України
Крім цього, вказана земельна ділянка не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..364 КК України, не має на собі сліди та не містить інших відомостей, які можуть бути використання як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження.
З урахуванням вищевикладеного, у суду відсутні достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому не вбачає підстав для задоволення поданого клопотання.
Керуючись ст. ст.167,170-173 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1