КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4453/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2023,

за участю адвоката ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2023 відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 02.05.2023 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 10.04.2023 року у кримінальному провадженні №0001928 від 09.10.2020 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що як вбачається зі змісту скарги, представник оскаржує постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 02.05.2023 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 від 10.04.2023 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України відносно Президента, повноваження якого припинено, народного депутата України ОСОБА_7 , детективам Національного антикорупційного бюро України відповідно до положень ч. 5 ст. 216 КПК України. У даному випадку клопотання адвоката розглянуто та наявна постанова про відмову в задоволенні клопотання. Таким чином, зі змісту скарги не вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання відноситься до таких, що визначені ст.303 КПК України, та які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, оскільки вказана в скарзі постанова стосується відмови у задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій (винести рішення про зміну підслідності), та не входить до вичерпного переліку, які підлягають оскарженню у відповідності до ст.303 КПК України, в зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч.4 ст.304 КПК України, для відмови у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2023 просить її скасувати та постановити нову ухвалу про направлення скарги до суду першої інстанції - Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду в новому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0001928 розпочато Генеральним прокурором та розслідується слідчим Головного слідчого управління Держаного бюро розслідувань відносно народного депутата України, 5-го Президента України ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 212 КК України, що підтверджується заявою про вчинення кримінальних правопорушень, поданою ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 , рапортом прокурора ОСОБА_12 на ім`я Генерального прокурора ОСОБА_13 від 20.09.2020 року, зміст якого свідчить про повне розуміння прокурорами того, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 209 КК України розпочато саме відносно народного депутата України. Апелянт вказує, що беззаперечним є факт того, що у справі відображається спрямованість розслідування саме відносно 5-го Президента України ОСОБА_7 і це прямо зачіпає його права та законні інтереси.

Крім того, апелянт вказує, що відповідно до практики ЄСПЛ та принципу верховенства права, незважаючи на відсутність факту повідомлення про підозру ОСОБА_7 має такі ж самі процесуальні права, як і сторона захисту, у тому числі право на отримання професійної правничої допомоги, право подавати докази, клопотання, вимагати закриття кримінальних проваджень у зв`язку з відсутністю події кримінальних правопорушень тощо. Апелянт зазначає, що 09.10.2020 року відносно Президента, повноваження якого принижено, народного депутата України ОСОБА_7 незаконного досудового розслідування в цьому провадженні Головним слідчим управління ДБР, якому законом заборонено доручати здійснювати розслідування, є порушенням прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 , а також призвело до непоправних негативних наслідків для авторитету органів державної влади та високих стандартів правосуддя.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах кримінального провадження, є постанова Генерального прокурора ОСОБА_13 від 15.10.2020 року про доручення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001928 слідчим ГСУ ДБР, з якої вбачається, що рішення про доручення слідчим ГСУ ДБР досудового розслідування прийнято лише одного кримінального правопорушення - передбаченого ст. 212 КК України. Вказує апелянт, що доручення розслідувати кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України слідчим ГСУ ДБР Генеральний прокурор не надала та й надати не могла, оскільки положеннями ст. 36 КПК України встановлено заборону на доручення досудового розслідування, передбаченого ст. 209 КК України кримінальне правопорушення, вчиненого народним депутатом України, іншим органом, ніж Національне антикорупційне бюро.

Крім того, апелянт вказує, що відповідно до положень ст. 216 КПК України розслідування кримінального правопорушення віднесено до виключної підслідності детективів НАБУ. Апелянт зауважує, що відомості про вчинення 5-м Президентом України, народним депутатом України кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України до ЄРДР було внесено саме прокурором.

Також апелянт зазначає, що в даному випадку прокурор у встановлений законом строк, протягом п`яти робочих днів з дня внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України, був зобов`язаний вчинити процесуальну дію, а саме - з дотримання правил підслідності передати наявні у нього матеріали щодо вчинення, передбаченого ст. 209 КК України кримінального правопорушення до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Крім того, апелянт вказує, що ним було подано клопотання прокурора про вчинення визначеної ч. 7 ст. 214 КПК України процесуальної дії, з дотриманням правил підслідності, передати наявні у нього матеріали щодо вчинення, на думку прокурора, ОСОБА_7 , передбаченого ст. 209 КК України кримінального правопорушення до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування. Таке право передбачене положеннями ст. 220 КПК України. Однак, прокурор виніс незаконну постанову про відмову в задоволенні клопотання та відмову у вчиненні встановленої ч. 7 ст. 214 КПК України процесуальної дії.

Апелянт зазначає, що ним було подано скаргу на постанову прокурора до Шевченківського районного суду м. Києва, однак слідчим суддею було відмовлено у відкритті провадження. Апелянт вказує, що таке право, передбачено п.п.1,7 ч. 1 ст. 303 КПК України. Враховуючи, що прокурор свою відмову у вчиненні процесуальної дії зафіксував в процесуальному рішенні та без скасування цього рішення у судовому порядку є неможливим зобов`язання його вчинити встановлену ч. 7 ст. 214 КПК України процесуальну дію в рамках судового контролю слідчими суддями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вказуючи на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що дійсно перелік ст. 303 КПК України не передбачає права оскарження такого роду постанов, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 02.05.2023 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 від 10.04.2023 у кримінальному провадженні №0001928 від 09.10.2020 року, в якій просив скасувати зазначену постанову як незаконну та невмотивовану.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказана в скарзі постанова стосується відмови у задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій (винести рішення про зміну підслідності), та не входить до вичерпного переліку, які підлягають оскарженню у відповідності до ст.303 КПК України.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим і з ним погоджується.

Так, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального Кодексу України.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Зокрема, в порядку ст. 303 КПК України може бути оскаржена 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту прохальної частини скарги вбачається, що жодного з виду бездіяльності, дій чи процесуальних рішень слідчого чи прокурора, наведених у ст. 303 КПК України адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не оскаржував, а питання, з яким адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді, зокрема, про скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України відносно Президента, повноваження якого припинено, народного депутата України ОСОБА_7 , детективам Національного антикорупційного бюро України відповідно до положень ч. 5 ст. 216 КПК України, з огляду на положень ст. 303 КПК України не може бути оскаржено під час досудового розслідування.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що право на оскарження даної постанови прокурора, передбачено п. 1, 7 ч.1 ст. 303 КПК України, колегія суддів вважає безпідставним.

Так, з гідно з п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, і про це зазначає сам адвокат в апеляційній скарзі, подане ним в порядку ст. 220 КПК України клопотання від 10.04.2023 про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України відносно Президента, повноваження якого припинено, народного депутата України ОСОБА_7 , детективам Національного антикорупційного бюро України відповідно до положень ч. 5 ст. 216 КПК України, було розглянуто прокурором та за результатами розгляду винесено постанову про відмову у його задоволенні. Отже, прокурором були здійсненні процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити в порядку ст. 220 КПК України, що свідчить про відсутність бездіяльності, яка б могла бути предметом оскарження під час досудового розслідування згідно із п.1 ч.1 ст. 303 КПК України ( щодо не розгляду клопотання).

Що ж стосується посилань апелянта на можливість оскарження такої постанови у порядку, передбаченому п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, то відповідно до наведеної норми права, під час досудового розслідування підлягає оскарженню, рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

При цьому, із положень ч. 1 ст. 223 КПК України слідує, що слідчою (розшуковою) дією є будь-яка дія, вчинення якої спрямоване на отримання (збирання) або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, як правильно встановив слідчий суддя, вказана в скарзі постанова стосується відмови у задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій (винести рішення про зміну підслідності), та не входить до переліку рішень, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України.

Посилання ж під час апеляційного розгляду адвоката на те, що скарга була подана в порядку здійснення судового контролю, а тому підлягала розгляду, також не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Наведене свідчить про те, що слідчий суддя, суд вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Разом з тим, чинним кримінальним процесуальним кодексом не передбачено право слідчого судді по розгляду скарги на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України відносно Президента, повноваження якого припинено, народного депутата України ОСОБА_7 , детективам Національного антикорупційного бюро України, відповідно до положень ч. 5 ст. 216 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, висновки слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи адвоката в цій частині є неспроможними.

Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 40 7, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2023, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 02.05.2023 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 10.04.2023 року у кримінальному провадженні №0001928 від 09.10.2020 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4