Дата документу 18.09.2023 Справа № 314/1715/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/1715/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1189/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EASYCON,

адвоката ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України»,

законного представника ОСОБА_9 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 18 вересня 2023року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника відділення першої служби, у військовому званні - головний сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На досудовому розслідуванні до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 16.03.2023 р. змінено на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку,строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2023 року зазначене вище клопотання прокурора задоволено, продовжено строк поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно ОСОБА_8 на 60 діб, тобто до 01 жовтня 2023 року включно. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу ОСОБА_8 та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування даного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що оскаржувана ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.

На думку адвоката, суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду тих клопотань, які були предметом розгляду в судовому засіданні 01.08.2023 р., прийняв відмову від державного захисника за відсутності самого захисника, проігнорував клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього представниками медичного закладу, в якому він утримується, недозволених методів, у тому числі спроби примусового лікування, призначив по кримінальному провадженню, яке завершене, а не по кримінальній справі стаціонарну судово-психіатричну експертизу, хоча це питання не було предметом розгляду в судовому засіданні 01.08.2023 р. Більш того, суд взагалі не з`ясував думку сторін з приводу призначення експертизи.

Захисник вважає відсутніми ризики негативної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , на які суд першої інстанції послався у своєму рішенні.

Просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.08.2023 р. і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в скарзі підстави.

Законний представник ОСОБА_10 підтримала позицію адвоката, додатково зазначила про те, що вона, як представник органу опіки та піклування, не з`ясувала про вчинення ОСОБА_8 якихось дій, що свідчать про психічні розлади.

ОСОБА_8 підтримав свого захисника та законного представника, вказав на відсутності підстав для його утримання в зазначеній установі, додатково зауважив, що він є кадровим військовим, офіцером, що підтверджує його право на носіння зброї.

Прокурор заперечував доводам апеляційної скарги. Зазначив про те, що на розгляді Вільнянського районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_8 перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України. На даний час заходи медичного характеру до ОСОБА_8 не застосовуються, лише вирішується питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Обставини провадження стосовно ОСОБА_8 засвідчують здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження та скерування до суду відповідного клопотання з урахуванням положень глави 39 КПК України щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Кримінальне провадження за клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру перебуває на розгляді суду першої інстанції.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.08.2023 року, зокрема вирішено питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, а саме до ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» строком на 60 днів, до 01 жовтня 2013 року.

Переглядаючи наведену вище ухвалу районного суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія зауважує на наступному.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано судом такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється за загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді.

Оскаржуване рішення щодо продовження відносно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги прийнято судом за наслідком розгляду заявленого прокурором відповідного клопотання.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Так, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що ризики, які стали підставою для застосування до ОСОБА_8 даного запобіжного заходу, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк поміщення ОСОБА_8 , щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Зокрема з матеріалів провадження вбачається, що підставами для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають його небезпечну поведінку, стали наявність висновку судово-психіатричного експерта №40 від 15.02.2023 р. та ризиків того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання про продовження строку застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу, зазначені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

На підтвердження існування ризику переховування від суду свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 , якому інкримінується вчинення діяння за ознаками тяжкого злочину, перебуваючи на волі, скориставшись статусом військовослужбовця та введеним на території України воєнним станом, зможе перебувати в зоні активних бойових дій, що в свою чергу створить перешкоди судовому розгляду.

Крім того, колегія суддів враховує обізнаність ОСОБА_8 про анкетні дані свідків у зв`язку зі спільним проходженням військової служби, та обставини, які були предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, означені прокурором відомості щодо здійснення агресивних дій з боку ОСОБА_8 відносно інших військових осіб, що у своїй сукупності вказує на ймовірність незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також апеляційний суд не може залишити без уваги висновок судово-психіатричного експерта №40 від 15.02.2023 р. щодо хворобливого стану, виявленого у ОСОБА_8 , наявності потреб у застосуванні відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги.

Вказаний висновок поряд із відомостями про поведінку ОСОБА_8 , яка демонструвала агресивні дії відносно командування, інших військовослужбовців та обслуговуючого персоналу, висловлення військовослужбовцю погроз життю та здоров`ю, які, зокрема мали місце під час проходження служби, зазначення свідками побоювання надзвичайних ситуацій та негативних наслідків щодо виконання бойових завдань внаслідок поведінки ОСОБА_8 засвідчують аргументованість висновку місцевого суду стосовно доцільності продовження ОСОБА_8 строку поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Таке рішення суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах даного провадження та відповідає охороні прав та інтересів суспільства.

З огляду на зазначене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу, є непереконливими.

Інші доводи апеляційної скарги виходять за межі обставин, які підлягають перевірці апеляційною інстанцією на даному етапі, оскільки стосуються безпосередньо клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та мають вирішуватися судом першої інстанції, яким здійснюється розгляд даного клопотання по суті.

Доводи адвоката та ОСОБА_8 щодо незаконних методів з боку працівників ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» судовою колегією вирішено окремо, шляхом прийняття рішення в порядку ст. 206 КПК України.

Твердження адвоката про недотримання районним судом положень ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» судова колегія відхиляє через те, що вказане питання виходить за межі положень ст. 508 КПК України, що і було предметом розгляду у рамках даного провадження за клопотанням прокурора.

Тобто районним судом було вирішено оскаржуване питання про продовження відносно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу.

При цьому, судом першої інстанції рішенням від 01.08.2023 року не вирішувалося питання застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру.

Між тим апеляційна інстанція зауважує на наявності іншого недоліку у висновках місцевого суду, який потребує виправленню.

Так,строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу або продовження його строку згідно зі змістом положень ч.4 ст. 196, ст. 197, ст. 199, ч.3 ст. 508 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів. Судом першої інстанції визначений строк дії продовженого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 до 01 жовтня 2023 року включно, що є помилковим з огляду на продовження запобіжного заходу строком на 60 днів.

Отже, місцевий суд, при визначенні строку дії оскаржуваної ухвали про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_8 не дотримався зазначених вище вимог закону та визначив строк поміщення особи до визначеного закладу понад шістдесят днів, що не відповідає вище наведеним нормам.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення кінцевого строку дії продовженого запобіжного заходу, а тому апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2023 року, якою продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до 01 жовтня 2023 року включно, змінити в частині визначення кінцевого строку дії продовженого запобіжного заходу.

Вважати продовженим відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді поміщення до визначеного судом першої інстанції закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до 29 вересня 2023 року включно.

В решті ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4