Справа № 638/4280/23
Провадження № 1-кс/638/1543/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року слідчий суддя Дзержинський районний суд міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000129 від 25.01.2023 року про арешт майна,-

встановив:

Слідчий слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернулася до суду із вказаним вище клопотанням, яким просить: накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на:

1/1 частки власності кватири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , 10.06.2009, видане комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1.

З клопотання вбачається, що у провадженні СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за № 0000129 від 25 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Ізюм, Ізюмського району Харківської області, в серпні 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «дільничного» новоствореного правоохоронного органу «народної поліції», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: займався прийманням пояснень, заяв від мешканців міста, здійснювання «розслідування» злочинів, складав рапорта на ім`я «Начальника Ізюмського відділу поліції Харківської області», допитував місцевих жителів.

26 червня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заочно повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, або в збройних формуваннях держави-агресора.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та документами, протоколом огляду документів; постановою про визнання речовими доказами.

При цьому, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 336264926) у підозрюваного ОСОБА_5 мається приватна спільна сумісна власність 1/1 частки власності кватири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , 10.06.2009, видане комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1.

На підставі вище викладеного, з метою збереження майна у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 мається приватна спільна сумісна власність 1/1 частки власності кватири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з клопотанням подали заяви, якими просили проводити судове засідання за їх відсутності.

Частиною четвертою статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

За ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, яке є безпосереднім об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, що може перешкодити встановленню істини по справі, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 93, 171-174, 234-236, 309, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000129 від 25.01.2023 року про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на:

1/1 частки власності кватири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , 10.06.2009, видане комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством-1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: