22.05.2023
Справа № 642/2530/23
Провадження № 1-кс/642/1463/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000982 від 15.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 15.05.2023 під час проведення огляду місця дорожньо транспортної пригоди за адресою: ділянка автодороги по вул. Клочківській, між буд. 52 та буд. 51-А, у м. Харкові, а саме: автомобіль марки «ТOYOTA», моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 ) є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206», д.н.з. НОМЕР_4 , код НОМЕР_5 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_6 ) є ОСОБА_6 (користувачем автомобіля є ОСОБА_5 , 1959 р.н.), шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000982 від 15.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, надійшло повідомлення про дорожньо транспортну пригоду, згідно якого, 15.05.2023, на ділянці автодороги по вул. Клочківській, між буд. 52 та буд. 51А, у м. Харкові, відбулось зіткнення транспортних засобів марки «ТOYOTA», моделі «RAV4» р.н. НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , під керуванням співробітника Харківського управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_4 , 1999 р.н. який рухався головною дорогою по вул. Клочківській у бік вул. Петра Григоренка та транспортного засобу марки «ЗАЗ» моделі «110206», р.н. НОМЕР_4 , код НОМЕР_5 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , 1959 р.н., який виїхав із другорядної дороги вул. Ботанічної на вул. Клочківську. Внаслідок дорожньо транспортної події тілесні ушкодження отримав малолітній пасажир автомобіля «ЗАЗ», який доставлений до КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги». Характер та тяжкість тілесних ушкоджень, на даний час, встановлюється.

15.05.2023, слідчо оперативною групою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проведено огляд місця дорожньо транспортної пригоди за адресою: ділянка автодороги по вул. Клочківській, між буд. 52 та буд. 51А, у м. Харкові.

Так, в ході проведення огляду за вказаною адресою виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ТOYOTA», моделі «RAV4» р.н. НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено на зберігання на спец майданчик ГУНП в Харківській області, за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 107. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 ) власником вказаного автомобіля є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; -транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «110206», р.н. НОМЕР_4 , код НОМЕР_5 , який вилучено та поміщено на зберігання на спец майданчик ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_6 ) власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_6 (користувачем є ОСОБА_5 , 1959 р.н.).

На даний час встановлено, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку вищевказані речі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи викладене вказані два автомобілі внаслідок ДТП отримали механічні пошкодження та відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Вказані транспортні засоби необхідні для проведення автотехнічних та транспортно - трасологічних досліджень.

Таким чином, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, підтвердив доводи, викладені у клопотанні на його обгрунтування, просив його задовольнити у повному обсязі.

Власника майна ОСОБА_4 та користувач майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечувала, поклалися на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання прокурора вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.05.2023 під час проведення огляду місця дорожньо транспортної пригоди за адресою: ділянка автодороги по вул. Клочківській, між буд. 52 та буд. 51-А, у м. Харкові, а саме: автомобіль марки «ТOYOTA», моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 ) є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «110206», д.н.з. НОМЕР_4 , код НОМЕР_5 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_6 ) є ОСОБА_6 (користувачем автомобіля є ОСОБА_5 , 1959 р.н.), шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Визначити місцем зберігання автомобілів марки «ТOYOTA», моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ЗАЗ» моделі «110206», д.н.з. НОМЕР_4 спец-майданчик ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду доручити прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1