16.05.2023
Справа № 331/6601/21
Провадження № 1-кп/331/163/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» травня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000783 від 01.10.2021 року, за № 0000644 від 13.07.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Никифорівка Артемівського району Донецької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.02.2002 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;

- 26.09.2002 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 11.03.2006 року за відбуттям строку покарання;

- 31.10.2007 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнений 11.04.2008 року за відбуттям строку покарання;

- 22.04.2010 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту; звільнений 23.07.2010 року за відбуттям строку покарання;

- 20.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 14.09.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений 08.07.2016 року умовно-достроково, невідбутий строк: 01 місяць 14 днів;

- 23.03.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 03.11.2020 року за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 01 жовтня 2021 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку № 14 по вул. Базарній в м. Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під приводом вигаданого здійснення телефонного дзвінка, попросив потерпілого ОСОБА_7 надати йому мобільний телефон марки «Nokia» модель «RM-1172» в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 . Далі, потерпілий ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон, після чого ОСОБА_5 , роблячи вигляд здійснення дзвінка, скориставшись тим, що потерпілий відійшов від нього на декілька метрів, не маючи наміру повертати ОСОБА_7 мобільний телефон, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим отримав можливість розпорядитись майном ОСОБА_7 на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом зловживання довірою, заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном «Nokia» модель «RM-1172» в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю визнав та пояснив суду, що 01 жовтня 2021 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, неподалік буд. 14 по вул. Базарній в м. Запоріжжі, він підійшов до раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 , попросив у нього закурити, після чого у них розв`язались розмова, в ході якої вони разом вживали алкогольні напої. Через деякий час, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, він попросив у ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон «Nokia». Після того, як ОСОБА_7 передав йому свій мобільний телефон, він скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 відійшов від нього на декілька метрів та не слідкує за його діями, заволодів вказаним мобільним телефоном та покинув місце вчинення злочину, не маючи наміру повертати зазначений телефон. Через деякий час він був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього вищевказаний мобільний телефон.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд даного кримінального провадження без його участі, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку з повним відшкодуванням збитків, просив суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі (т. 1, а.п. 73).

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням довідки стосовно вартості майна, документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Зі змісту довідки, виданої Правобережною товарною біржею слідує, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Nokia» моделі «RM-1172», 2021 року випуску, станом на момент скоєння злочину становить 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок (т. 1, а.п. 106-110).

Аналізуючи досліджені докази по даному епізоду злочинної діяльності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 має судимість за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, яка в установленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив нетяжкий злочин, який пов`язаний з отриманням доходу незаконним шляхом, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, постійного місця проживання не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується з позитивного боку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння кримінальних правопорушень, які носять корисливий характер, його відношення до скоєного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не завдало потерпілому шкоди, не завдяки діям обвинуваченого, а через те, що останній був затриманий працівниками поліції з незаконно привласненим майном потерпілого, внаслідок чого це майно і було повернуто власнику, враховуючи спосіб життя обвинуваченого, систематичність вчинення ним злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов за вказаному епізоду злочинної діяльності не заявлений.

Разом з тим, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 11 липня 2022 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні кафе «Обжора», розташованому по вул. Жуковського, 32 в м. Запоріжжі побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , у якої при собі була жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Далі ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, пішов за ОСОБА_8 , яка йшла по вул. Жуковського в м. Запоріжжі у бік вул. Троїцької в м. Запоріжжі.

Надалі, ОСОБА_5 приблизно о 13 годині 30 хвилин 11.07.2022 року, наздогнавши ОСОБА_8 біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що діє відкрито, підбіг зі спини до ОСОБА_8 та шляхом ривку відкрито викрав з рук останньої належну їй сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 120 гривень та мобільний телефон марки «Ergo» моделі «D501 Maximum» в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , вартістю 1300 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1420 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану. (Згідно Закону України від 03.03.2022, який набув чинності 07.03.2022 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевказаних обставин, не визнав та пояснив суду, що 11 липня 2022 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні кафе «Обжора», яке розташоване по вул. Жуковського, 32 в м. Запоріжжі, він не перебував. З потерпілою ОСОБА_8 він знайомий не був і до моменту її допиту в судовому засіданні в якості потерпілої, він її жодного разу не бачив. Сумку з потерпілої ОСОБА_8 він не зривав і її майном не заволодівав. Свідка ОСОБА_9 він знає візуально як особу, яка працює реалізатором на ринку «Анголенко», у якої він іноді купував овочі та фрукти. Жодного разу зі свідком ОСОБА_9 ні в кафе «Обжора», ні в кафе «Хорошо» він не відпочивав, спиртні напої разом з нею не розпивав.

На підтвердження провини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, стороною обвинувачення були надані суду наступні докази.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , пояснила суду, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона вперше побачила в судовому засіданні, раніше його ніколи не бачила та повідомила, що обвинувачений ОСОБА_5 не є тією особою, яка відкрито заволоділа її майном.

Стосовно вчиненого відносно неї кримінального правопорушення пояснила, що вона працює реалізатором на ринку «Анголенка», по понеділках ринок не працює, тому 11 липня 2022 року у неї був вихідний день. Вона приїхала із с. Каштанівка Новомиколаївського району, де проживає, до м. Запоріжжя для того, щоб купити мобільний телефон і у другій половині дня планувала повернутись додому маршруткою, яка відправлялась з м. Запоріжжя о 14 годині 40 хвилин. Після того як вона купила телефон, приблизно об 11 годині, разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 пішла в кафе «Обжора», щоб випити алкогольні напої та поспілкуватись. За сусіднім столиком, неподалік від них знаходилось двоє чоловіків, один з яких підійшов до них та запропонував пригостити алкогольними напоями, на що вони йому відмовили. Через деякий час вона вийшла з кафе на вулицю для того, щоб зателефонувати додому і звернула увагу на те, що один із чоловіків, який підходив до неї в кафе, вийшов слідом за нею. Виявивши, що на рахунку не вистачає коштів, вона вимкнула телефон, поклала його до своєї сумки та звернулась до сторонніх осіб, які перебували поряд, з проханням надати їй телефон для здійснення дзвінка. Їй дали телефон, вона зателефонувала додому, поспілкувалась і пішла від кафе «Обжора» в сторону кафе «Хорошо». Дорогою вона відчула, що за нею хтось іде, обернувшись, побачила двох чоловіків, тому вирішила зайти до кафе «Хорошо», щоб перечекати час. В кафе вона замовила каву, поспілкувалась з дівчатами, які там працюють та добре її знають і через деякий покинула приміщення кафе. Виходячи з кафе, вона подивилась в різні сторони, ні на що підозріле не звернула уваги та направилась в бік вул. Троїцької, де знаходилась зупинка громадського транспорту. Коли вона направлялась в сторону зупинки, відчула за спиною звук, схожий на те, що за нею хтось біжить, тому вона одразу забігла за магазин «Бердянський м`ясокомбінат» та потрапила у глухий кут. Її наздогнав один із чоловіків, які її переслідували, який був середнього зросту приблизно 165 см., лисий, одягнутий у темні шорти та футболку. Цей чоловік схопив її за волосся та почав утримувати, вона встигла два рази вкусити його за руку та один раз вдарити цеглою. Потім підбіг інший чоловік, який був високого зросту та худорлявий. Той чоловік, який утримував її за волосся, крикнув тому, що підбіг: «Рви сумку». Особа чоловічої статі високого зросту, худорлявої статури, вихопив з її рук сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 120 гривень, водійське посвідчення та мобільний телефон, після чого нападники розбіглись в різні сторони, один побіг вздовж трамвайної колії, інший в протилежному напрямку. Вона одразу вибігла з-за кута магазина та побачила жінку з коляскою, яка їй повідомила, що викликала поліцію. Працівники поліції прибули на місце події приблизно через 3-4 хвилини, після чого разом з працівниками поліції на службовому автомобілі вони почали об`їжджати прилеглі вулиці, розшукуючи нападників, проте нікого не знайшли. Біля кафе «Хорошо» була знайдена її порожня сумка. Після цього, вона була доставлена працівниками поліції до відділу поліції, де її опитували стосовно вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Крім того, в судовому засідання, після надання потерпілій ОСОБА_8 для огляду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 року (т. 1, а.п. 148-150), остання підтвердила той факт, що у відділі поліції за її участю проводилась вказана слідча дія, під час якої вона впізнала на копії фото під № 3 особу, на якій згідно напису зображений ОСОБА_5 , яка 11.07.2022 року відкрито заволоділа її майном. Проте зазначила, що серед наданих їй копій фотознімків, ОСОБА_5 був єдиний схожий на ту особу, яка здійснила відносно неї напад, проте побачивши його в судовому засіданні, вона заперечувала той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 11.07.2022 року перебував серед двох осіб, які вчинили відносно неї злочин, оскільки він вище та худіше за статурою від тієї особи, який тримав її за волосся та нижче за зростом від того чоловіка, який вихопив її сумку. Також пояснила, що в кабінеті, де проводилась процедура впізнання за фотознімками, спочатку був слідчий чоловічої статі, потім з`явились дві слідчі жіночої статі, понятих при проведенні вказаної слідчої дії не було.

Наполягала на тому, що обвинуваченого ОСОБА_5 не було серед тих осіб, які відкрито заволоділи її майном, цивільний позов просила залишити без розгляду.

Разом з тим звернулась до суду із заявою про подальший розгляд даного кримінального провадження проводити без її участі, в судових дебатах приймати участі не бажає, вважає за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 , претензій матеріального або морального характеру до останнього не має, заявлений нею цивільний позов не підтримує (т. 1, а.п. 177-180).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що 11.07.2022 року вона разом зі своєю дитиною направлялась до реабілітаційного центру. Проходячи поблизу буд. АДРЕСА_3 , де розташовані кафе-наливайки, вона побачила дівчину невеликого зросту, яка вийшла з одного кафе та пішла до іншого, за нею йшли троє осіб чоловічої статі. Їй здалось, що ці особи знайомі із дівчиною, оскільки один з чоловіків запитав куди вона йде, на що дівчина повідомила, що вона іде на маршрутку, тому що їй потрібно їхати додому. Через деякий час один з чоловіків кудись пішов і їх залишилось двоє. Коли дівчина зайшла за будівлю, один із чоловіків підморгнув іншому і вони пішли за нею. Той хто підморгував, був одягнутий у футболку та шорти темно-синього кольору і, в профіль, відсотків на 80, схожий на обвинуваченого ОСОБА_5 , проте із повною впевненістю вказати на те, що вказаною особою був обвинувачений ОСОБА_5 , вона не змогла. Двоє чоловіків, які переслідували дівчину, скрутили їй руки, забрали щось із сумки і побігли в різні боки. Дівчина почала кричати та просити про допомогу, тому вона здійснила дзвінок до оператора «102» та викликала працівників поліції.

Разом з тим в судовому засіданні повідомила, що у зв`язку із тим, що її дитина має певні вади здоров`я і вона вимушена весь час знаходитись поряд з нею, для проведення слідчих дій за її участю, в ході досудового розслідування, до відділу поліції вона не запрошувалась. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 року їй привезли працівники поліції і вона його підписала або вдома, або в реабілітаційному центрі, куди вона супроводжувала свою дитину на процедури, понятих при проведенні вказаної слідчої дії не було. Крім того зазначила, що до підписання вказаного протоколу, особу, яку звинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вона впізнавала по фотознімках, які працівники поліції відправили їй на мобільний телефон через додаток «Viber». Їй були надіслані 3 кольорові фотографії із зображенням обвинуваченого у повний зріст в різних ракурсах та одне фото обличчя іншої особи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_5 він перебуває у дружніх стосунках. Так, влітку 2022 року, коли на вулиці ішов дощ, він разом із ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив неподалік від відділу поліції № 2. В цей час до них підійшли працівники поліції та доставили їх до відділу поліції. У відділі поліції його та ОСОБА_5 розмістили в різних кабінетах. Коли він залишився в кабінеті наодинці із працівником поліції, останній повідомив йому, що в кафе «Обжора» відбулось пограбування та запитав, чи причетні вони із ОСОБА_5 до вказаної події, на що він відповів відмовою. Після цього працівник поліції запропонував йому надати проти ОСОБА_5 свідчення, що нібито ОСОБА_5 вчинив вказаний злочин, погрожуючи тим, якщо він цього не зробить, то до кримінальної відповідальності притягнуть його. Тому, перебуваючи під тиском працівників поліції та не бажаючи нести відповідальність за дії, які він не вчиняв, йому довелось підписати свідчення, в яких він обмовив обвинуваченого ОСОБА_5 , де було зазначено, що він був свідком того, як ОСОБА_13 вчинив пограбування в кафе «Обжора». Після того, як він підписав протокол, його відпустили, через деякий час відпустили і ОСОБА_5 . Після вказаних подій ОСОБА_5 він не бачив.

На уточнюючі запитання відповів, що 11.07.2022 року о 13-00 годині в кафе «Обжора» разом із ОСОБА_5 він не перебував і очевидцем того, хто відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 він не був. Разом із ОСОБА_5 він ніяких злочинів не вчиняв.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що з потерпілою ОСОБА_8 вона знайома приблизно 5-6 років, разом працювали реалізаторами на ринку «Анголенко». Приблизно 2,5 3 роки тому, літом, до запровадження в Україні карантину, пов`язаного із короновірусною інфекцією, приблизно о 16-00 16-30 годині, після робочого дня, вона разом із ОСОБА_8 відпочивала в кафе «Хорошо», яке розташоване на ринку «Анголенка», де вони вживали пиво та рибу. Коли вони відпочивали у кафе, за їхній стіл підсів обвинувачений ОСОБА_5 , з яким вона особисто не була знайома, проте часто бачила його у кафе, та раніше невідомий їй чоловік. Разом вони спілкувались приблизно 30-40 хвилин, пили пиво. Потім ОСОБА_8 вирішала піти до свого співмешканця, щоб взяти у нього гроші. Коли ОСОБА_8 покинула приміщення кафе, обвинувачений разом із невідомим їй чоловіком направились за нею. Через деякий час ОСОБА_8 повернулась до кафе та повідомила їй, що той хлопець, який сидів з ними у кафе і якого вона, за описом ОСОБА_8 , ідентифікувала як обвинуваченого ОСОБА_5 , вирвав у неї сумку, в якій знаходились гроші та мобільний телефон. Після вказаних подій потерпілу ОСОБА_8 вона не бачила.

Через декілька днів до неї на ринок, де вона працює, приходили працівники поліції, які показували їй кольорові фотографії, на яких вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка знаходилась разом з нею та ОСОБА_8 в приміщенні кафе «Хорошо».

Пізніше, 22 липня 2022 року вона була запрошена працівниками поліції до відділу поліції, де нею був підписаний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, вказана слідча дія була проведена без участі понятих.

Після оголошення в судовому засіданні змісту вказаного протоколу, свідок ОСОБА_9 заперечувала той факт, що вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка 11.07.2022 року перебувала в кафе «Обжора». Наполягала на тому, що події, свідком яких вона була, мали місце не 11.07.2022 року, тобто не у період дії воєнного стану, а до запровадження в Україні карантину, пов`язаного із короновірусною інфекцією, тобто 2,5 3 роки тому. Разом із ОСОБА_8 вона знаходилась не у кафе «Обжора», а у кафе «Хорошо». Днем, коли вони перебула у кафе, був не понеділок, коли ринок «Анголенко» не працює, а будній робочий день, тому вони відпочивали у кафе не о 13-00 годині, а після робочого дня о 16-00 16-30 годині.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України прокурором надані наступні письмові докази, які були досліджені судом.

Зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується слідує, що 13.07.2022 року потерпла ОСОБА_8 звернулась до органів поліції з повідомленням про те, що 11.07.2022 року по вул. Жуковського невідомий чоловік шляхом вільного доступу, відкрито заволодів її мобільним телефоном «Ergo В501» чорного кольору та грошовими коштами, спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 1500 гривень. Вказаного невідомого чоловіка вона бачила в наливайці, може його впізнати за рисами обличчя. При вчиненні відносно неї кримінального правопорушення, невідомий чоловік заламував їй руки та закривав рукою рот (т. 1, а.п. 145).

Гарантійний талон на мобільний телефон Ergo В501 Maximum, зі змісту якого вбачається, що вказаний телефон має чорний колір із зазначенням імеі 1: НОМЕР_3 та імеі 2: НОМЕР_4 , який вироблений в Китаї, дата виготовлення: 08/2018 (т. 1, а.п. 146-147).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 року та додатку до нього, з 10 години 30 хвилин по 10 годину 40 хвилин старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 , у приміщенні кабінету № 23 СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , провела впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка на фото № 3, на якому зображений ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками впізнала чоловіка, який відкрито шляхом ривку 11.07.2022 року викрав майно останньої (т. 1, а.п. 148-150).

Протоколом огляду предмету від 22.07.2022 року та фототаблицею до нього встановлено, що старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 за участю потерпілої ОСОБА_8 провела огляд жіночої сумки бордового кольору, розмірами 25 см. на 15 см., яка закривається на магнітну кнопку та змійку, має 2 відділення, виготовлена з еко-шкіри. В ході проведення вказаного огляду потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вказану сумку у неї відкрито викрав невідомий чоловік 11.07.2022 року, в якій знаходились грошові кошти в сумі 120 гривень та мобільний телефон. Дану сумку вона знайшла навпроти кафе «Хорошо» по вул. Жуковського, 36 в м. Запоріжжі, відразу після вчинення злочину (т. 1, а.п. 151-153).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2022 року та додатку до нього, з 10 години 00 хвилин по 10 годину 20 хвилин старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 , у приміщенні кабінету № 23 СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , провела впізнання за участю свідка ОСОБА_17 , який на фото № 2, на якому зображений ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками впізнав чоловіка, який продав йому на ринку «Анголенко» 11.07.2022 року мобільний телефон (т. 1, а.п. 155-157).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2022 року та додатку до нього, з 16 години 45 хвилин по 17 годину 00 хвилин старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 , у приміщенні кабінету № 23 СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , провела впізнання за участю свідка ОСОБА_11 , яка на фото № 3, на якому зображений ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками впізнала чоловіка, який 11.07.2022 року відкрито викрав сумку у невідомої жінки по вул. Жуковського (т. 1, а.п. 158-160).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2022 року та додатку до нього, з 11 години 15 хвилин по 11 годину 25 хвилин старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 , у приміщенні кабінету № 23 СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , провела впізнання за участю свідка ОСОБА_9 , яка на фото № 3, на якому зображений ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками впізнала чоловіка, який 11.07.2022 року знаходився в кафе «Обжора» (т. 1, а.п. 161-163).

Висновком експерта № 513-22 від 17.08.2022 року встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Ergo» моделі «В501 Maximum» в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , на момент скоєння злочину, на споживчому ринку України, станом на 11.07.2022 року, який знаходиться в експлуатації з 08.07.2022 року, складає 1257 гривень 67 копійок (т. 1, а.п. 218-220).

Також судом були досліджені додаткові матеріали, отримані стороною захисту під час судового розгляду, які в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 290 КПК України, були відкриті прокурору.

Так, із відповіді заступника начальника Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 03.11.2022 року № 7640/42/04-2022, наданої на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 від 27.10.2022 року вих. № 27-10/22/1-фіз., слідує, що 20.07.2022 року, 21.07.2022 року, 22.07.2022 року та 23.07.2022 року згідно журналу відвідувачів, запрошених, затриманих та доставлених до відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області інв. № 50, громадяни ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як доставлені або запрошені в даному журналі не значаться (т. 2, а.п. 116-118).

Згідно відповіді начальника Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 23.01.2023 року № 868/42/01-2023, наданої на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 від 18.01.2023 року вих. № 18-01/23/2-фіз., встановлено, що порядок та режим пропуску осіб до адміністративної будівлі відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється на підставі Закону України «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в держаних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах та організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2013 р. № 939, Наказу «Про правила пропускного режиму та охорони контрольованої зони адміністративного будинку відділу поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області» від 11.01.2023 року № 20 дск. Відповідно до вказаних нормативних актів всі, без виключення, громадяни повинні бути зареєстровані в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (т. 2, а.п. 119-120).

Із відповіді начальника Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 12.04.2023 року № 49660/42/01-2023, наданої на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 від 03.04.2023 року вих. № 03-04/23/1-фіз., слідує, що в період з 20.07.2022 року по 23.07.2022 року відповідно до журналу відвідувачів, запрошених, затриманих та доставлених до відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області інв. № 50, громадяни ОСОБА_17 та ОСОБА_11 як доставлені або запрошені в даному журналі не значаться. Громадянка ОСОБА_9 перебувала у відділі поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 22.07.2022 року в період часу з 10 години 24 хвилини по 11 годину 35 хвилин (т. 2, а.п. 121-122).

Отже, враховуючи наведені докази, надані стороною обвинувачення в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , які були судом досліджені та оцінені в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх даних, які б підтверджували факт вчинення вказаного кримінального правопорушення саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 чітко та впевнено вказала на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не є тією особою, яка 11.07.2022 року відкрито заволоділа її майном.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні не змогла зі стовідсотковою впевненістю впізнати в обвинуваченому ОСОБА_5 особу, яка 11.07.2022 року, перебуваючи на вул. Жуковського в м. Запоріжжі, відкрито викрала сумку у потерпілої ОСОБА_8 .

З пояснень свідка ОСОБА_12 слідує, що безпосереднім очевидцем події він не був і про обставини відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 йому нічого не відомо.

Показання свідка ОСОБА_9 взагалі не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню, оскільки вони не узгоджуються з датою, часом та місцем вчинення кримінального правопорушення, встановленим органом досудового розслідування та суперечать поясненням потерпілої ОСОБА_8 . Разом з тим, правдивість показань вказаного свідка викликає у суду певні сумніви. Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що після того, як потерпіла ОСОБА_8 покинула приміщення кафе, вона через деякий час повернулась та повідомила їй, що один із хлопців, які сиділи з ними у кафе, вирвав у неї сумку, в якій знаходились гроші та мобільний телефон. Проте з пояснень потерпілої ОСОБА_8 судом встановлено, що після того, як невідомі особи відкрито заволоділи її майно, вона в приміщення кафе не поверталась, оскільки приблизно через 3-4 хвилини на місце події прибули працівники поліції, з якими вона на службовому автомобілі об`їжджала прилеглі вулиці, розшукуючи нападників, після чого, вона була доставлена до відділу поліції, де її опитували.

За таких обставин, проаналізувавши показання потерпілої та свідків, суд дійшов висновку, що провини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вони не доводять.

Разом з тим, наявні в матеріалах кримінального провадження документи, надані стороною обвинувачення, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку та взяті судом до уваги, як переконливі.

Так, судом були досліджені наступні документи: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.07.2022 року, гарантійний талон на мобільний телефон Ergo В501 Maximum, протокол огляду предмету від 22.07.2022 року, висновок експерта № 513-22 від 17.08.2022 року (т.1, а.п. 145-147, 151-153, 218-220). Проте вказані документи не містять інформації, яка б вказувала на причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки вони підтверджують факт звернення потерпілої до органів поліції з приводу вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, встановлення марки та моделі мобільного телефону, яким заволодів нападник, зовнішній опис жіночої сумки, яку відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_8 невідомий чоловік 11.07.2022 року та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Окремо слід звернути увагу на те, що дані протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2022 року, 20.07.2022 року, 23.07.2022 року та 22.07.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку, оскільки вони отримані з порушенням порядку, встановленого кримінальним процесуальним законом.

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Виходячи з вимог ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимим і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Однак, проведення впізнання особи за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що зафіксовано у протоколах від 21.07.2022 року, 20.07.2022 року, 23.07.2022 року та 22.07.2022 року, проведено з грубим порушенням вказаних вище норм КПК України.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відбувалось за відсутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які зазначені в протоколі вказаної слідчої дії від 21.07.2022 року.

Пред`явлення особи для пізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 відбувалось не в приміщенні відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, без участі понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які зазначені в протоколі вказаної слідчої дії від 23.07.2022 року, вказане впізнання відбулось за її участі після того, як працівники поліції попередньо продемонстрували їй обвинуваченого, шляхом направлення на її мобільний телефон через додаток «Viber» кольорових фотографій з його зображенням у повний зріст та в різних ракурсах.

З показань свідка ОСОБА_9 встановлено, що пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за її участю, проводилось як за відсутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які зазначені в протоколі вказаної слідчої дії від 22.07.2022 рок, так і з порушенням заборони попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, оскільки перед впізнанням, працівниками поліції надавали свідку для огляду фотографії із зображенням обвинуваченого.

Згідно змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2022 року та додатку до нього, з 10 години 00 хвилин по 10 годину 20 хвилин старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_14 , у приміщенні кабінету № 23 СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , провела впізнання за участю свідка ОСОБА_17 , який на фото № 2, на якому зображений ОСОБА_5 , за зовнішніми ознаками впізнав чоловіка, який продав йому на ринку «Анголенко» 11.07.2022 року мобільний телефон.

Однак, як встановлено в судовому засіданні із відповіді заступника начальника Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 03.11.2022 року № 7640/42/04-2022 та із відповіді начальника Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 12.04.2023 року № 49660/42/01-2023, наданих на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 , 20.07.2022 року відповідно до журналу відвідувачів, запрошених, затриманих та доставлених до відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області інв. № 50, громадяни ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як доставлені або запрошені в даному журналі не значаться (т. 2, а.п. 116-118, 121-122).

З наведеного слідує, що свідок ОСОБА_19 , поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в дату, час та місце, зазначене в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2022 року в приміщенні відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не перебували, а отже, вказана слідча дія проводилась без їх участі.

Крім того, судом було вжито всіх заходів та створено необхідні умови з метою дотримання принципу диспозитивності сторін, зокрема і в частині виклику свідка сторони обвинувачення ОСОБА_19 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Проте стороною обвинувачення будь-яких заходів для забезпечення участі зазначеного свідка здійснено не було, як і не було здійснено жодних заходів про виклик в судове засідання понятих, з метою перевірки інформації, наданої стороною захисту, що свідчить про те, що прокурор погодився з тим, що вказана слідча дія була проведена з порушенням норм КПК України.

Таким чином, фактичні дані у зазначених вище протоколах впізнання особи за фотознімками від 21.07.2022 року, 20.07.2022 року, 23.07.2022 року та 22.07.2022 року є недопустимим доказом.

За таких обставин, усі вищезазначені докази як окремо, так і в сукупності не містять відомостей про обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню в даному кримінальному провадженні і не доводять вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже, надавши належну оцінку всім доказам сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про те, що в зазначені в обвинувальному акті час та місці потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода шляхом відкритого викрадення її майна, але з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме ОСОБА_5 . Обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення ґрунтується тільки на припущеннях, оскільки будь-яких належних і достатніх доказів вчинення правопорушення саме ним суду не надано.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора та слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального провадження.

Між тим, слідчим та прокурором не дотримано вказаної процесуальної норми, не досліджено всіх реально можливих версій щодо характеру події, винуватості особи. Ретельно не перевірені обставини, які викривають так і такі, що виправдовують обвинуваченого.

Не дотримано повноти дослідження кримінального провадження, так як не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні. Не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Наявні в матеріалах справи допустимі докази, як кожен сам по собі, так і їх сукупність не містять даних про вчинення злочину обвинуваченим.

Отже, сторона обвинувачення під час судового розгляду вказаного кримінального провадження не довела поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, що вказані вище дії були вчинені обвинуваченим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч. 2 ст. 17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Саме прокурор та слідчий у відповідності до вимог ст. 25 КПК України зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Таких вимог закону стороною обвинувачення не дотримано.

При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Судом встановлено, що під час судового розгляду даного кримінального провадження, прокурором не доведено, що вказаний злочин вчинений обвинуваченим, що є наслідком виправдання останнього у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

З огляду на викладене, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в сумі 1420 гривень, суд вважає за необхідне залишити без розгляду.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 09 серпня 2022 року, згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 1 . а.п. 164).

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди в сумі 1420 гривень залишити без розгляду.

Речові докази:

- мобільний телефон «Nokia», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити у законного власника за належністю (т. 1, а.п. 104-105);

- жіночу сумку бордового кольору, яка передана на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8 залишити у законного власника за належністю (т. 1, а.п. 154).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1