Справа № 939/1329/22
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

членів колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10 , у режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001887 від 11 червня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шибене Бородянського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

11 червня 2022 року, близько 20 години 25 хвилин, військовослужбовець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_6 , знаходячись в с. Шибене Бучанського району Київської області, між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у порушення ст. 3, 27, 68 Конституції України, ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , способом небезпечним для життя багатьох осіб, умисно кинув приведену в бойову готовність оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 на землю поблизу останніх, внаслідок чого стався її вибух, у результаті якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Також, 11 червня 2022 року, близько 20 години 25 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в с. Шибене Бучанського району Київської області, між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у порушення ст. 3, 27, 68 Конституції України, ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , способом небезпечним для життя багатьох осіб, умисно кинув приведену в бойову готовність оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 на землю поблизу останніх, внаслідок чого стався її вибух, у результаті якого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 отримали легкі тілесні ушкодження, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 20 години 25 хвилин 11 червня 2022 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою використання в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог ст. 41, 92 Конституції України, ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, придбав бойовий припас оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка складається із корпусу оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ-2 з маркуванням 129-85 УЗРГМ-2-583, після чого носив її при собі до моменту застосування 11 червня 2022 року близько 20 години 25 хвилин, під час перебування в с. Шибене Бучанського району Київської області, між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

За ухвалою підготовчого судового засідання колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 19 січня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 09 березня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 липня 2023 року.

До суду надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_5 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні шляхом підбурювання, вмовляння, залякування. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам і виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та викладене підтвердив.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти клопотання прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти клопотання прокурора та погодився з позицією свого захисника, думку потерпілих ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали клопотання прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

1)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

3)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною першою статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданими у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

На даному етапі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 показань суду не давав і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні ЄСПЛ у справах "Летельє проти Франції".

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, увчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи введення воєнного стану в Україні в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання зазначеним ризикам, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах двох місяців.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 до 19 серпня 2023 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуюча-суддяОСОБА_11

Члени колегії судді

ОСОБА_12