Справа № 756/2395/23
Номер провадження № 1-кп/756/1025/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 04.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001925 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Душанбе, Республіка Таджикистан, громадянина України, українця, з вищою освітою, приватного підприємця, розлученого, маючого на утриманні та вихованні малолітню доньку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

03.09.2022, близько 16:50 год., ОСОБА_4 , рухаючись по проспекту С. Бандери зі сторони вул. Новокостянтинівської, в напрямку вул. Алябєва у місті Києві, в районі будинка 22/15 по вул. Новокостянтинівська в м.Києві, керуючи технічно справним автомобілем марки «Honda» моделі «Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та прийомів керування транспортним засобом, внаслідок чого не впорався із керуванням автомобіля, що призвело до зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Hyundai» моделі «Creta», р.н. НОМЕР_2 , та з послідуючим наїздом на пішоходів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 завдано фізичної шкоди у вигляді наступних тілесних ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма; лінійний перелом потиличної кістки справа; геморагічні крововиливи лобної та скроневої ділянок зліва; субдуральні нашарування крові над лівою лобно-скроневою ділянкою головного мозку; субарахноїдальний крововилив (яка супроводжувалась зміщенням серединних структур вправо до 2 (мм)); закрита травма правої гомілки; закрита травма лівого коліна.

Указаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 03.09.2022, приблизно о 16-50 годині, він їхав на автомобілі марки «Honda» моделі «Accord» по пр-ту С.Бандери, на вул. Новокостянтинівська в м.Києві, не може згадати, що його відволікло на деякий час від дорожньої обстановки, але сталось зіткнення з автомобілем, який був припаркований. Крім того, на дорозі було скупчення шин, які обвинувачений також задів автомобілем, а вони в свою чергу впали на потерпілу та ще двох жінок, що були поруч. Потерпіла від удару впала, ОСОБА_4 одразу зупинив свій автомобіль, вийшов та почав надавати їй першу допомогу. Він також викликав швидку допомогу та поліцію. Після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій, приймав участь в її лікуванні, крім того, відшкодував шкоду і двом жінкам, які також були на місті пригоди, але тілесних ушкоджень не отримали. Крім того, автомобіль, з яким вчинив зіткнення, обвинувачений також відремонтував власним коштом. У теперішній час ОСОБА_4 працює, мешкає вдвох з малолітньою донькою, яку кожен день на автомобілі возить до школи та забирає звідти, з використанням транспортного засобу возить дитину до лікарів та відвідувати гуртки. У вчиненому він щиро кається, повністю визнає свою вину у вчиненому.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, просив суд не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, а також розглянути можливість застосування ст.69 КК України при призначенні покарання та призначити покарання у вигляді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_6 було подано заяву про можливість розгляду кримінального провадження за її відсутності, а також нотаріальну засвідчену заяву щодо відсутності у неї матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_10 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік, застосувати ст.75 КК України зі звільненням від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Також прокурор просив скасувати арешт майна, накладений 17.10.2022 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва з транспортного засобу, автомобіля марки «Honda» моделі «Accord», р.н. НОМЕР_1 . Додаткового просив стягнути з обвинуваченого витрати за проведення експертиз в ході досудового розслідування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор, як учасник судового провадження також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення та відшкодував матеріальні збитки на лікування потерпілій та особам, що не визнані потерпілими у даному кримінальному провадженні, але зазнали збитків від дій обвинуваченого, що підтверджується відповідними нотаріально-завіреними заявами. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування її як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, що було зазначено прокурором в судовому засіданні під час судових дебатів, хоча і не зазначено в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України. Принаймні, прокурор про наявність таких обставин не посилався під час судових дебатів, та такі відомості не вказані в обвинувальному акті.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, а саме, що даний злочин вчинений з необережності, під час його вчинення обвинувачений не перебував у стані алкогольного або іншого сп`яніння. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що завдана потерпілій шкода та особам, що її зазнали, відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненому розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину на утриманні, працює, позитивно характеризується за місцем мешкання.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від його відбуття на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.

Санкцією частини другої статті 286 КК України окрім основного покарання, передбачено також додаткове покаранняу вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який одразу після вчинення кримінального правопорушення надав потерпілій допомогу, позицію останньої та осіб, що зазнали шкоди від дій обвинуваченого, у яких відсутні будь-які претензії до обвинуваченого. Крім того, суд враховує ту обставину, що обвинувачений самостійно виховує та утримує малолітню доньку, в тому числі активно використовуючи для цього транспортний засіб, а також приймаючи до уваги стан війни в країні, небезпекові для життя та здоров`я людини ситуації, з метою мобільного уникнення яких, а також задля можливості надання необхідної допомоги стороннім особам, вкрай важливо мати змогу вільно пересуватись, в тому числі використовуючи транспортні засоби, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного такого додаткового покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз, підлягають стягненню з ОСОБА_11 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042-1369-2022 від 13.01.2023 у сумі 6013 грн 00 коп.; на проведення експертизи № 042-1263-2022 від 13.10.2022 у сумі 2672 грн 00 коп. ; на проведення експертизи № 042-1261-2022 від 13.10.2022 у сумі 2672 грн 00 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-37916-ІТ від 21.09.2022 у сумі 1887 грн 80 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-48691-ІТ від 29.11.2022 у сумі 943 грн 90 коп., на користь держави.

Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 17.10.2022, на транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 .

Речові докази: автомобіль марки «Honda» моделі «Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1