Справа № 456/3419/23
Провадження № 1-кс/456/596/2023
УХВАЛА

слідчого судді

06 липня 2023 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні,

встановив:

25.06.2023 приблизно о 16:15 год. на автодорозі із сполученням Миколаїв - Калуш (Т 1419) у населеному пункті Заріччя Стрийського району Львівської області, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на автомобілі марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода - малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила дорогу на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого малолітня отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, ЗЧМТ, струсу головного мозку, поєднаної травми, закритого перелому верхньої третини плеча, забійної рани потилиці.

За даним фактом 26.06.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000532, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

25.06.2023 було проведено огляд автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1984, 2010 року випуску, власником якого являється ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який після дорожньо-транспортної пригоди було вилучено та поміщено на територію ВНП № 1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області. Під час проведення огляду на автомобілі виявлено наступні пошкодження: передній бампер, вітрова решітка, капот, передня ліва фара, переднє ліве крило, лобове скло, задня ліва фара, заднє ліве крило, задній бампер.

Даний автомобіль в кримінальному провадженні має значення речового доказу, тому відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України 26.06.2023 його визнано у кримінальному провадженні № 0000532 речовим доказам.

Відтак, згадані тимчасово вилучені речі є матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди, або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, набули статусу речового доказу (знаряддя вчинення), а тому з метою їх збереження, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з?явились, однак в клопотанні зазначили, щоб розгляд клопотання проводити за їхньої відсутності та таке задоволити.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 107 КПК України та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши аргументи, викладені в клопотанні та дослідивши долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, 26.06.2023 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з вимогами частини 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що за результатами протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2023, було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1984, 2010 року випуску, власником якого являється ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який визнано речовим доказом.

З системного аналізу статей 98 та 170 КПК України вбачається, що арешт може бути накладено виключно на майно, щодо якого особа наділена правом на відчуження, розпорядження та/або користування.

Суд враховує те, що слідчим належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, дане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, матеріали клопотання свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що арешт зазначеного в клопотанні майна є необхідним для досягнення його завдання та мети застосування, а саме: запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, а також збереження цього майна, яке, у визначеному законом порядку, визнано речовими доказами, тому суд доходить до переконання, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 98, 170, 172, 173, 372 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 - задоволити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні на майно, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1984, 2010 року випуску, власником якого являється ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який вилучений 25 червня 2023 року під огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню визначеною в ст.175 КПК України стороною кримінального провадження.

Копію ухвали вручити слідчому та особі, щодо майна якої вирішено питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1