Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/236/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0009525 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, заапеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, раніше судимого:- 20.11.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним за ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2020, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки з`являтися для реєстрації в органи пробації, повідомляти органи пробації про зміну місця проживання роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 395 грн 48 коп за проведену судову експертизу.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України за таких обставин.

Так, 19.08.2017 у період з 12.00 години до 13.00 години неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно з метою таємного викрадення чужого майна, за допомогою викрутки відкрутив петлі, на яких був розміщений навісний замок на дверях до підсобного приміщення, яке розміщене на першому поверсі вказаного будинку і таким чином проник в середину звідки викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: велосипед марки COLNAGO C50, чорного кольору, вартість якого складає 22 500 грн.

8Після чого, він з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, 19.08.2017 у обідній час, точного часу не встановлено, неповнолітній ОСОБА_6 повернувся до згаданого підсобного приміщення, з якого таємно викрав особисте майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 28 311 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме в частині визначення тривалості іспитового терміну та звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, а в решті вирок районного суду залишити без зміни.

При цьому прокурор вказує на те, що суд першої інстанції, звільняючи неповнолітнього ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, помилково призначив іспитовий строк, тривалість якого є більшою ніж це визначено ст. 104 КК України, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, захисника-адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами даного кримінального провадження та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_10 , вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України та правильно кваліфікував його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 , покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом класифікуються як тяжкий злочин, відомості про особу обвинуваченого, який на час вчинення даного кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання та навчання характеризується посередньо, на обліках в нарко - та психдиспансері не перебуває, має статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - суд визнає неповнолітній вік обвинуваченого та щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та з застосуванням до нього положеннь ст. 75, 104 КК України.

Тобто вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Що стосується апеляційних доводів прокурора з приводу неправильного визначення обвинуваченому ОСОБА_10 тривалості іспитового терміну,то вони заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 3 ст. 104 КК України передбачено, що іспитовий строк для неповнолітнього установлюється тривалістю від одного до двох років.

Так, суд першої інстанції, звільняючи неповнолітнього ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, призначив іспитовий строк, тривалість якого є більшою ніж це визначено ст. 104 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Отже, при ухваленні вироку стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , судом не застосовано вимоги ч. 3 ст. 104 КК України та не дотримано роз`яснень, що містяться в абзаці 4 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких іспитовий строк неповнолітньому встановлюється судом тривалістю від одного до двох років.

У відповідності до глави 38 КПК України регламентований процесуальним законом особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх поширюється і на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення до досягнення 18-річного віку, але досягли повноліття під час здійснення кримінального провадження.

У даному випадку суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме положення ст. 104 КК України, а лише зіслався на дану норму.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

А відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині визначення обвинуваченому тривалості іспитового терміну, а саме тривалістю не більше двох років.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.02.2023 стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 змінити.

Неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2020, ОСОБА_6 вважати засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2