Справа №336/4476/23
Пр. 1-кс/336/573/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866 від 15.05.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який перебуває у фактичних шлюбних відносинах, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або інших осіб, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: підозрюваного ОСОБА_5 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

17.05.2023 слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із вказаним клопотанням відносно ОСОБА_5 , за змістом якого сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

За змістом клопотання, 15 травня 2023 року, приблизно о 15-40 годині, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невстановлені в ході досудового розслідування особи в кількості не менше 10 осіб, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливої зухвалістю, прибули на автомобілі «Audі А8», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобілі «Audі» невстановленої моделі, «Daewoo» невстановленої моделі та «Mercedes Vito», до паркувального майданчику, що розташований біля будинку № 4 по вулиці Авраменка у м. Запоріжжя, де, діючи умисно, усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці та за їх поведінкою спостерігають сторонні особи, з метою самоствердження, вчинили хуліганські дії відносно потерпілих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Скориставшись тим, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились в автомобілі, діючи умисно, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі в суспільстві норми спілкування, безпідставно та неочікувано для потерпілих, невстановлена в ході досудового розслідування особа, здійснила один постріл з невстановленої в ході досудового розслідування зброї в автомобіль, в якому знаходились потерпілі.

В цей же час, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 , застосовуючи предмет, схожий на автоматичну зброю, та ОСОБА_5 , застосовуючи предмет, схожий на помпову рушницю, направили її в сторону потерпілих та, нецензурно виражаючись, почали погрожувати останнім фізичною розправою.

З метою забезпечення безпеки потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вистрибнули з автомобіля та лягли на землю, закриваючи руками голову.

Після вказаного невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діяли в групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , підбігли до потерпілих та, також діючи умисно, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що потерпілі не чинять опір, нанесли потерпілому ОСОБА_9 не менше 6 ударів ногами по голові та тулубу, а потерпілому ОСОБА_10 удари дерев`яною битою, ножем, та прикладом автоматичної зброї, чим спричинили останньому тілесні ушкодження.

Незважаючи на те, що потерпілі лежали на землі та не чинили будь-якого опору, невстановлені в ході досудового розслідування особи, які діяли в групі з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , свої дії не зупинили, та продовжували побиття ОСОБА_10 : невстановлена особа умисно нанесла потерпілому ще шість ударів дерев`яною битою та два удари ногою.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, які діяли групою осіб, почали здійснювати постріли з невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної зброї в бік ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які намагалися попередити злочинну діяльність останніх та надати необхідну медичну допомогу потерпілим, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення на вказаних автомобілях.

Таким чином, як стверджує сторона обвинувачення, своїми умисними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосування вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Сторона обвинувачення стверджує, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку №4-А по вул. Авраменка в м. Запоріжжя, в ході якого зафіксована обстановка вчинення кримінального правопорушення, вилучені сліди РБК та гільзи;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив обставини нанесення йому та потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на якому потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка цілилась в нього з помпової рушниці;

- протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили обставини вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на якому свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка цілилась в нього з помпової рушниці;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які пояснили обставини щодо виявлення ОСОБА_5 на блок-посту, що знаходиться на дорозі до с. Володимирське, Запорізької області;

- протоколом оглядів відеозаписів з камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, на яких зафіксовано механізм його вчинення.

Вивчивши особистість підозрюваного, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, як видно зі змісту клопотання, органом досудового розслідування, відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КК України.

Слідчий також зазначає, що неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та наявні ризики, які викладені в клопотанні, крім того, відповідних клопотань не надходило. Щодо застави та домашнього арешту сторона обвинувачення не вважає за доцільне їх застосування, оскільки є ризик порушення обов`язків з боку підозрюваного та, відповідно, це може призвести до втрати доказів, що мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини по справі.

Із посиланням на наведене, враховуючи тяжкість правопорушення, підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врегульовану п.4 ч.1 ст.183 КПК України, наголошуючи на необхідності врахувати механізм вчинення кримінального правопорушення, цинізм дій підозрюваного та інших осіб, які його вчинили, а саме нанесення тілесних ушкоджень двом особам, у кількості не менше 12 осіб, із застосуванням вогнепальної зброї, бит, ножів, рушниці, а також попередити злочинну діяльність ОСОБА_5 , із посиланням на ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав на зазначених в ньому підставах, пояснив, що підстав для відкликання або його зміни немає, пояснив встановлені ризики відповідно до положень ст.177 КПК України, наголосив, що всі слідчі дії проводяться із дотриманням вимог КПК України, а також на спростування доводів сторони захисту, повідомив, що порушень при затриманні підозрюваних у даному провадженні не було.

До справи під час судового засідання додано останню сторінку протоколу та довідку до протоколу впізнання за фотознімками, складену слідчим ОСОБА_18 , які помилково не додані до матеріалів клопотання, на що звернула увагу сторона захисту, проте, наявна у матеріалах кримінального провадження, в чому переконався суд, оглянувши оригінали. Крім того, додаткові докази на підтвердження даних, що характеризують особу підозрюваного, надані стороною захисту, досліджені слідчим суддею в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи обрання найсуворішого запобіжного заходу наявністю ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного. Вважає, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не можливо з урахуванням того, що злочин вчинено із застосуванням насильства. Повідомив, що потерпілому ОСОБА_10 у даному провадженні проведено низку оперативних втручань, він перебуває у лікарні, в свідомості, але стан важкий.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала. Захисники пояснили, що їх підзахисний не причетний до вчинення злочину, раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання. Підозра є необґрунтованою, стороною обвинувачення допущено зволікання у проведенні досудового розслідування, зокрема, відсутні експертизи щодо зброї, не завершений огляд транспортного засобу тощо. Стороною обвинувачення допущено порушення прав ОСОБА_5 , оскільки фактично затримання відбулось приблизно о 18-00-18-15 годині 15.05.2023, оскільки на блок-посту, де був зупинений автомобіль, в якому знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , поліцейські вже не дозволяли їх самостійне переміщення та конфіденційне спілкування із захисниками. Крім того, адвокатка ОСОБА_7 підтвердила, що в порядку ст.206 КПК України 17.05.2023 подавала скаргу до Ленінського районного суду м.Запоріжжя, у задоволенні якої відмовлено відповідно до ухвали суду. Захистом подано заяву про вчинення злочину співробітниками поліції до Державного бюро розслідувань. Окремо стороною захисту наголошено, що ОСОБА_5 не намагався залишити місце зупинки транспортного засобу, впливати на свідків й потерпілих об`єктивно не може. На думку адвокатів, твердження сторони обвинувачення щодо конспірації підзахисного та спроби втечі з міста Запоріжжя 15.05.2023 є лише припущенням.

Тому, із врахуванням даних, що характеризують підозрюваного, оскільки підзахисний має постійне місце проживання, сім`ю, проживає із бабусею та жінкою, з якою має фактичні шлюбні відносини, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою фактичного проживання або застави у будь-якому розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового засідання проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, думку захисників підтримав. Пояснив, що із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не погоджується, не мав наміру переховуватись. На запитання головуючого пояснив, що на блок-посту дійсно прибули його захисники, кайданки до нього на блок-посту після зупинення авто та в час, який він вважає часом фактичного затримання, не застосовані.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також враховує, що пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить як процесуальну, так і матеріально-правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на "посадову особу" обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини "за" і "проти" рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (рішення у справі "Шіссер проти Швейцарії" (Schiesser v. Switzerland) від 4 грудня 1979 року, серія A, N 34, cc. 13-14, п. 31).

Санкцією ч.4 ст.296 КК України відповідно визначено покарання виключно у виді позбавлення волі, а саме, на строк від трьох до семи років. Кваліфікуючими ознаками злочину (хуліганства), в даному випадку, тобто, тими суттєвими обставинами, що відбивають типовий, значно змінений порівняно з основним складом злочину ступінь суспільної небезпечності вчиненого й особи винного та вплив на законодавчу оцінку вчиненого й міру відповідальності, є вчинення злочину групою осіб та із застосуванням вогнепальної зброї та предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України. Копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів вручена підозрюваному та його захисникам 17.05.2023 о 14-43 годині та 15-06 годині (одному з захисників) відповідно. Судове засідання розпочате о 17-25 годині 17.05.2023. Захисники та підозрюваний під час його початку на запитання слідчого судді не заявляли про надання перерви для спливу трьохгодинного строку після вручення клопотання, оскільки часу для ознайомлення на їх переконання було достатньо.

За даними витягу з ЄРДР, відділом поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2023 за №0000866. Ініціатори клопотання відповідно до наявних копій постанов уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

16.05.2023 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення ОСОБА_5 , зокрема, датою та підписом особи. У повідомленні про підозру ОСОБА_5 висловив свою незгоду із часом фактичного затримання та пред`явленою підозрою. Наголосив підозрюваний на порушенні його прав, зокрема, на спілкування із адвокатом, а також порушенні порядку огляду автівки, застосуванні до нього заходів впливу з моменту фактичного затримання (без конкретизації: фізичного або психологічного). Разом з цим, у протоколі затримання підозрюваний зазначив, що права та обов`язки йому зрозумілі, на підставі ст.63 Конституції України покази давати не бажає, вони будуть викладені окремо.

Слідчим суддею встановлено, що 17.05.2023 у справі №334/3831/23, пр.1-кс/334/1373/23 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення прав особи, що утримується під вартою (в порядку ст.206 КПК України) у задоволенні скарги відмовлено. Учасниками кримінального провадження, при цьому, визнається, що відеозапис з блок-посту, про дослідження якого заявляла клопотання сторона захисту, відтворювався під час розгляду скарги в порядку ст.206 КПК України, оскільки сторона захисту, серед іншого, стверджувала про фактичне затримання ОСОБА_5 15.05.2023 о 18-00-18-15 годині й мала зауваження щодо протоколу затримання. Відповідно до ухвали суду, без виходу до нарадчої кімнати, з цих підстав у задоволенні клопотання про відтворення відеозапису відмовлено.

Під час судового засідання також досліджено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - ОСОБА_5 , відповідно до даних якого особу фактично затримано о 01-19 годині 16.05.2023. Протокол складений в присутності понятих, за участі спеціаліста-криміналіста, із застосуванням відеозйомки, за участі захисника ОСОБА_19 , зауваження до його змісту не надавались. Від підпису підозрюваний відмовився.

Слід наголосити, що поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, §74; Stanev проти Болгарії [ВП], § 117). До відповідних об`єктивних факторів, які мають братись до уваги, відносяться: можливість залишити зону обмеження, рівень нагляду та контролю за переміщенням особи, ступінь ізоляції і наявність соціальних контактів (див., наприклад, Guzzardi проти Італії, § 95; H.M. проти Швейцарії, § 45; H.L. проти Сполученого Королівства, § 91; Storck проти Німеччини, § 73).

Так, із врахуванням пояснень підозрюваного, обставин зупинки транспортного засобу на блок-посту, змісту протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208-211 КПК України, без зауважень до його змісту, а також відсутності достатніх та достовірних доказів щодо того, що час фактичного затримання не збігається із часом, вказаним у протоколі від 16.05.2023, слідчий суддя не приймає заперечення сторони захисту з цього приводу.

Разом з цим, зауваження сторони захисту з приводу різного статусу ОСОБА_9 , який допитаний як потерпілий, проте, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2023 вказаний як свідок, не свідчать про необґрунтованість підозри, крім того, стороною обвинувачення зазначено про технічну помилку у протоколі, що може бути виправлено під час досудового розслідування. Слідчий суддя зауважує, що власне статус свідка, про який зазначено відносно особи, що проводила впізнання, не свідчить про недійсність слідчої дії, порушення порядку ст.228 КПК України із врахуванням доводів сторони захисту не встановлено.

Стосовно клопотання про допит свідків ОСОБА_20 , 1976 р.н., ОСОБА_21 , 1974 р.н., ОСОБА_22 , 1967 р.н., слідчий суддя зауважує, що вказані особи не відомі підозрюваному, як він пояснив про це під час судового засідання. Крім того, він не підтримав клопотання, заявлене захисниками про допит свідків. Також, адвокати пояснили, що із клопотанням про допит зазначених осіб, які нібито були свідками злочину 15.05.2023, до слідчого вони не звертались. Тому, із врахуванням думки підозрюваного, враховуючи передчасність клопотання, суд відповідно до ухвали, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, у його задоволенні відмовив.

Під час розгляду клопотання встановлено, що з наданих письмових доказів, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.05.2023, протоколу огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку №4-А по вул. Авраменка в м.Запоріжжя, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколів допиту свідків, протоколу огляду відеозаписів з камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, на яких зафіксовано механізм його вчинення, з урахуванням актуальної стадії досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

Так, термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

ЄСПЛ також неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин. Даний захід може бути виправданий за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02, рішення від 10 лютого 2011 року), «Лебіта проти Італії» (рішення від 15.09.2001).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування, повідомлена підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, що надає підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції на блок-посту, що розташований на дорозі до с. Володимирське, Запорізької області, тобто, при виїзді з м.Запоріжжя, що може свідчити про намір переховуватись.

Під час досудового розслідування стороною обвинувачення наразі не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме автоматичної зброї, помпової рушниці, пістолетів, ножа, бити, що використовувались та застосовувались під час вчинення кримінального правопорушення, що свідчить на користь ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може знищити або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в разі наявності інформації про їх знаходження.

Також, враховуючи, що потерпілий перебуває у лікарні, а адреси свідків відомі стороні захисту з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , який ймовірно, може бути обізнаний й про інших осіб, причетних до вчинення зазначеного злочину, з метою уникнення покарання та невикриття інших осіб, які могли вчинили вказане кримінальне правопорушення, може здійснювати вплив на них, можливо, шляхом залякувань або вмовлянь, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи відсутність працевлаштування та непідтвердженість джерела прибутків, можливо констатувати й наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Натоміть, на переконання слідчого судді, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшов свого достатнього підтвердження під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно зі ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів.

Подія правопорушення, що скоєне 15.05.2023 відносно військовослужбовців за вказаних у матеріалах клопотання обставин, наразі отримала значний суспільний резонанс та розголос в ЗМІ.

Суд враховує, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, навчання у коледжі не завершив та не продовжує, як ОСОБА_5 підтвердив під час розгляду клопотання. Суд враховує також, що медичні дані з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7639 свідчать про перебування ОСОБА_5 з 17.07.2017 по 02.08.2017 у алергологічному відділенні, тобто ще на час навчання у школі, не є актуалізованими. Проте, як стверджує сам підозрюваний, він займається боксом, відповідно, його пояснення щодо захворювання на бронхіальну астму та погане самопочуття у зв`язку із цим (під час занять боксом) викликає у суду розумні сумніви щодо об`єктивності.

Підозрюваний мешкає разом із бабусею ОСОБА_23 й співмешканкою у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору найму житлового приміщення від 01.09.2022. Також наявна характеристика ОСОБА_5 від 17.05.2023 за підписом голови ОСББ «Вороніна 33», відповідно до якої він зарекомендував себе з позитивного боку, скарг від сусідів та нарікань від адміністрації ОСББ не надходило, заборгованість за послуги відсутня.

Слідчим суддею встановлено, що постійного джерела доходів у підозрюваного не має, сталого заробітку він не отримує, що ОСОБА_5 визнавав під час розгляду справи.

Під час розгляду справи встановлено, що обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави, домашнього арешту неможливе, враховуючи встановлені судом характеристики особи та наявні ризики. Про осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків стороною захисту не повідомлено, що унеможливлює застосування запобіжного заходу й у вигляді особистої поруки.

За приписами п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, із врахуванням вимог п.4 ч.3 ст.219, п.1 ч.6 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене до 16.07.2023, що важливо для розгляду клопотання та визначення граничного строку дії запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту затримання особи (о 01-19 годині 16.05.2023).

Тому, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2023 (із зазначенням часу затримання: 01 години 19 хвилин), оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування домашнього арешту за наведених умов не є доцільним.

Слідчим суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для задоволення клопотання.

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Проте, за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Так, злочин за версією обвинувачення, виходячи з пояснень потерпілого вчинений із застосуванням автоматичної зброї, рушниці, фізичної сили, а саме, із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим, один із яких перебуває у лікарні, що об`єктивно свідчить на користь відсутності підстав для визначення застави.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виходячи із завдань кримінального провадження та керуючись ст. 2, 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, строком на 60 днів, а саме, з 16 травня 2023 року з 01 години 19 хвилин до 14 липня 2023 року до 01 години 19 хвилин включно.

Строк дії ухвали визначити до 14 липня 2023 року до 01 години 19 хвилин включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 19.05.2023 о 15-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1