КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4122/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

13 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року,-

за участю

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволено. Застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк дії запобіжного заходу, відраховано з дня затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме з 19 червня 2023 року по 17 серпня 2023 року включно.

Визначено для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншою обвинуваченою свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Визначено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 на 2 місяці з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Визначено строк дії ухвали - до 17.08.2023.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, врахувавши, конкретні обставини справи, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий стан, відсутність соціальних зв`язків, спосіб його життя та поведінку, дійшов висновку, що на даний час наявні ризики, визначені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що зважаючи на характер та зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України вбачається можливим визначити розмір застави останньому, у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, на думку суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 185 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 просить її скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - нічний домашній арешт або особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, якого він фактично не вчиняв. До затримання обвинувачений працював, має постійне місце мешкання, має міцні соціальні зв`язки - цивільну дружину та дитину, раніше не судимий.

Крім того, апелянт зазначає, що під час перебування в умовах слідчого ізолятора є висока ймовірність повітряного нальоту на установу, оскільки там утримується багато осіб, які є коллаборантами та особами, які свідчать проти посадових осіб РФ, а СІЗО бомбосховищем не обладнано.

Також апелянт вказує, що стороною обвинувачення при поданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, апелянт зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, повнолітнього сина, цивільну дружину та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має.

Щодо незаконного впливу на потерпілого чи свідків, апелянт вказує, що сторона обвинувачення доказів можливості такий дій з боку обвинуваченого ОСОБА_6 не надала. В ході допиту свідки про можливість погрози з боку обвинуваченого не повідомляли.

Також, щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, апелянт зазначає, що сторона обвинувачення, доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_6 не надала.

Апелянт вказує, що підставою для обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу є не наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тяжкість ніби-то вчиненого ним кримінального правопорушення, проте міра покарання за таких обставин, може бути призначена із застосуванням ст. 75 КК України, а тому за вище викладених обставин, відсутня необхідність у застосування найбільш сурового запобіжного заходу.

ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002167, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

31 березня 2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання останнього, з метою приводу до Шевченківського районного суду м. Києва для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор вказав про існування обґрунтованих ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року клопотання прокурора задоволено та застосовано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме по 17 серпня 2023 року включно, а також визначено розмір застави, у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судом першої інстанції при розгляді питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке застосування можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочину, який йому інкриміновано, його вік, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, спосіб його життя і поведінку та правильно встановив, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, які б давали достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення,тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, а також, враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який у зв`язку з неявкою у судові засідання був оголошений у розшук, не має достатніх стримуючих соціальних зв`язків, спосіб його життя та поведінку, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 ,з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, такі ризики існують та виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений до затримання працював, має постійне місце проживання, цивільну дружину та дитину, що свідчить про його соціальні зв`язки, то на переконання колегії суддів вони є неспроможними, оскільки жодних належних доказів, щодо наявності у ОСОБА_6 цивільної дружини та дитини, апеляційна скарга та долучені до неї матеріали не містить, не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції, не були встановленні такі обставини і судом першої інстанції. До того ж, посилання захисника на те, що обвинувачений до затримання працював та у нього є постійне місце проживання, то колегія зазначає, що ці обставини не стали для ОСОБА_6 стримуючим фактором, з огляду на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31.03. 2023, якою його було оголошено у розшук.

Посилання захисника на те, що обвинувачений раніше не судимий, повністю спростовується відомостями, зазначеними в обвинувальному акті, згідно яких ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Окрім того, в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вказав про те, що документи у даній справі він отримав, відбуваючи покарання за ст. 309 КК України.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги захисника про те, що його підзахисний під час військового стану не має можливості виїхати за межі України, як на підставу відсутності ризику переховування від суду, оскільки дані обставини не виключають можливості обвинуваченого переховуватись в межах території України.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого ОСОБА_6 впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі триває, докази сторони обвинувачення не досліджені, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, з метою зміни ними показів, а тому доводи захисника про відсутність ризику впливу на свідків є безпідставними.

Що стосується посилань захисника на фактичні обставини справи, то слід зазначити, що обґрунтованість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на підставі обвинувального акту, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, яким за результатами судового розгляду суд надасть оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, тоді як під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують обґрунтовані ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджують на даному етапі провадження, потребу в триманні під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на жодному доказі, колегія суддів вважає безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, по 17 серпня 2023 року включно, а також визначено розмір застави, у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_4