справа № 399/265/23
провадження № 1-кп/399/54/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в смт Онуфріївка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 16.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Онуфріївка, Кіровоградської області, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який з 30.03.2023 року утримується в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

в провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що судовий розгляд кримінального провадження триває. 30.03.2023 року ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено відповідно до ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.05.2023 року. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли. Також зазначив, що ОСОБА_3 офіційно не працює, що вказує про відсутність постійного джерела доходу. Тому лише тримання під вартою забезпечить недопущення вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився із клопотанням прокурора.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 зазначила, що тяжкість підозри не є визначальним фактором для тримання особи під вартою. У обвинуваченого на праві приватної власності є квартира де він може проживати та перебувати під домашнім арештом. Тому, вважала, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників судового провадження щодо нього, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд Європейський суд з прав людини у рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 вказав, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2023 року, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого продовжено відповідно до ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.05.2023 року та становить до 07.07.2023 року.

При цьому, судове провадження триває і завершення його у строк 07.07.2023 року не є можливим, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2ст.183 КПК України).

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, не має стійких соціальних зв`язків, зареєстроване місце проживання відсутнє, непрацевлаштований, не має постійного джерела доходу, вчинив злочин у період іспитового строку, у зв`язку з чим може продовжити злочинну діяльність, є обвинуваченим у вчиненні інших тяжких злочинів, наявність достатніх даних про існування ризиків переховування від слідства і суду, враховуючи можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк шістдесят днів тобто з 11:30 год. 23.06.2023 року до 11:30 год. 21.08.2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, прокурору та направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор", для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1