Справа № 727/7427/23
Провадження № 1-кс/727/2200/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

cлідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР,-

за участю: адвоката - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

В скарзі посилається на те, що він 07.07.2023 року в інтересах ОСОБА_4 подав до Чернівецької обласної прокуратури заяву про злочин щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 135 КК України, оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження №0000905 від 11.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України встановлено, що водій транспортного засобу, яким здійснено наїзд на пішохода втік з місця пригоди, залишивши потерпілого в безпорадному стані.

Відомості до ЄРДР не внесені, просить скаргу задовольнити.

Адвокат в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши учасників, дослідивши скаргу та матеріали додані до неї, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий захист передбачає вільне волевиявлення особи. Із цією метою людина повинна подати до суду письмове звернення встановленої форми. Спосіб звернення має спростовувати будь-які сумніви щодо намірів особи розголосити певні приватні сторони свого життя, що неминуче відбувається з огляду на правила, встановлені щодо здійснення правосуддя у кожній демократичній країні.

Слідчим суддею встановлено, що 11.03.2023 року до ЄРДР за №0000905 внесено відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Згідно вказаного витягу Чернівецьким районним управлінням поліції ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення 11.03.2023 року приблизно 21 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Садової в напрямку площі Соборної по вул. Головній в м. Чернівці, неподалік буд. №82 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах пішохідного переходу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохода ОСОБА_7 було доставлено до ЛШМД м. Чернівці із тілесними ушкодженнями.

07.07.2023 року адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до Чернівецької обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

Відповіддю першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 №09/1-2890ВИХ-23 від 11.07.2023 року, вказана заява, щодо неналежного, на його думку, розслідування, направлена для організації розгляду керівнику Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 . Одночасно заявнику роз`яснено, що кримінальне провадження у формі приватного розпочинається лише на підставі заяви потерпілого, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України є провадженням у формі приватного обвинувачення, а тому підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч.5 п.4 ст.214 КПК України - до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. До ЄРДР також вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Розділу II Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

Частиною першою статті 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 135 (залишення в небезпеці без обтяжуючих обставин).

Частиною 4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відповідно до ст.478 КПК України потерпілий має право подати до слідчого, дізнавача, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Попри суспільну небезпечність кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, як і будь-яких інших злочинів, їх визначальною ознакою є домінування приватного інтересу над публічним, яке надає вирішального значення волевиявленню потерпілого для притягнення чи непритягнення особи до кримінальної відповідальності. Головна ідея запровадження цієї особливої кримінальної процедури у правову систему України полягає в тому, що законодавець надає пріоритет свободі особистості у царині, яка віддана на розсуд індивіда і не може бути об`єктом втручання держави.

Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури - чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті 477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом.

Такий висновок щодо подачі потерпілим заяви про вчинення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що заява про вчинення злочину у формі приватного обвинувачення подана не потерпілою особою підстав для внесення по ній відомостей до ЄРДР немає, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Чернівецької області щодо невнесення відомостей в ЄРДР слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,26, 214, 303, 304, 305, 306, 307, 477, 478 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Чернівецької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали виготовлено 20.07.2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1