Справа № 369/8588/20
Провадження №1-кс/369/68/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000145 від 11 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000145 від 11 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

12 травня 2020 року ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

14.07.2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_4 зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру стосовно нього за матеріалами кримінального провадження №0000145 від 11 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Свої вимоги мотивував тим, що 12 травня 2020 року, т.в.о. начальника СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке він не вчиняв, а саме за матеріалами кримінального провадження №0000145 від 11 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. При цьому пояснив, що в даній події конфлікту подружжя вбачається цивільно-правовий, майновий спір між подружжям з приводу порядку і способу користування орендованим автомобілем, а тому така подія між подружжям кваліфікується, як приватне обвинувачення за ознаками п. 3 ст. 477 КПК України.

Також скаржник зазначав, що потерпілий ОСОБА_7 неправдиво повідомив слідчому про вчинення щодо нього правопорушення, оскільки він не є власником орендованого автомобіля, а має статус спільного орендаря з ОСОБА_8 . Тому повідомлення про підозру не відповідає формі та змісту законодавства, є сфабрикованим.

Тому просив суд скасувати повідомлення про підозру від 12 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000145 від 11 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України щодо нього .

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_5 також підтримав вимоги скарги ОСОБА_4 , зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 не відповідає формі та змісту законодавства, є сфабрикованим, посилався на відсутність доказів, на підставі яких його підзахисному було повідомлено про підозру.

Прокурор заперечував проти задоволення зазначеної скарги.

Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в проваджені якого перебуває кримінальне провадження №0000145 від 11 травня 2020 року в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000145 від 11 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, з`ясувавши думку учасників процесу, дійшов такого висновку.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться в матеріалах кримінального провадження, а причетність підозрюваного ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження

З огляду на викладене, слідчий суддя виходить з того, що обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження та з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для подальшого розслідування, а тому, з огляду на викладене, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як убачається поданої скарги, підставами для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 зазначає, те, що повідомлення про підозру є безпідставним, оскільки він не вчиняв зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Вказує, на те, що у ОСОБА_8 з ОСОБА_7 виник конфлікт подружжя, з якого вбачається цивільно-правовий, майновий спір між подружжям з приводу порядку і способу користування орендованим автомобілем , а тому така подія між подружжям кваліфікується, як приватне обвинувачення за ознаками п. 3 ст. 477 КПК України.

Судом під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_4 12 травня 2020 року було повідомлено про підозру належним чином, вказана підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_4 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 276-278, 303, 306, 307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000145 від 11 травня 2020 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08 червня 2023 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1