Справа № 346/4985/22
Провадження № 11-кп/4808/229/23
Категорія ч.3 ст. 286-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , який проходить військову службу на посаді старшого водія 2-го автомобільного відділення взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, депутатом та інвалідом не являється, раніше несудимого, ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання:

із застосуванням ст.69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 5 років.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

27.02.2022 відповідно до вимог мобілізаційного призначення, бойового розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №518/1.2.3/1 від 26.02.2022, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 25.02.2022 «Про введення штату воєнного часу №13/261-1» ОСОБА_8 призваний на військову службу по мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 № 1 солдат ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого водія 2-го автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, в тому числі Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021 (надалі - ПДР), Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_8 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, відповідно до відпускного квитка, виданого військовою частиною НОМЕР_1 №16 від 04.07.2022, солдату ОСОБА_8 надано відпустку за сімейними обставинами на період з 04.07.2022 по 12.07.2022 із вибуттям до його постійного місця проживання в с. Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області.

10.07.2022 , перебуваючи у відпустці за сімейними обставинами, солдат ОСОБА_8 знаходився в с. Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області, де проводив час на власний розсуд та вживав алкогольні напої.

11.07.2022, приблизно об 00 год. 30 хв., в темну пору доби, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21083», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався ділянкою автодороги по вул. Шевченка у с. Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області у напрямку до центральної частини зазначеного села. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які між собою не розмежовані.

У цей час, на зустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_8 проїзною частиною дороги йшов пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно п. 1.10. ПДР , в частині визначення поняття "небезпека для руху" - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.

Пунктом 2.3. ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п.п. а) п. 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 12.3. ПДР зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак, 11.07.2022, приблизно о 00 год.30 хв., рухаючись ділянкою автодороги по вул. Шевченка у с. Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області у напрямку до центральної частини вказаного села, у порушення вимог пунктів 1.10, 2.3, 2.9, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки ВАЗ «21083», реєстраційний номер НОМЕР_2 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху - пішохода ОСОБА_10 , водій ОСОБА_8 , проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

У результаті порушення ОСОБА_8 вищевказаних Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми лівої гомілки із забійною раною, саднами та синцем шкіри, крововиливами в м`які тканини та багатоуламковими переломами обох кісток у верхній третині; відкритої травми правої нижньої кінцівки із забійними ранами, саднами та синцем шкіри, крововиливів в м`які тканини та багатоуламкових переломів обох кісток у верхній третині; закритого перелому 6-7 ребер справа з крововиливами в міжреберні м`язи; синця верхньої повіки лівого ока, крововиливів у лобну ділянку, садна в ділянці носа; забійної рани та садна правого передпліччя; забійної рани та садна правої клубової ділянки;садна в ділянці грудної клітки, правого та лівого стегон; крововиливів в м`які тканини попереково-крижової ділянки, обох сідниць, які ускладнилася травматичним шоком тяжкого ступеня, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер в медичному закладі.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу., в якій просить вироку суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України не пов`язане з позбавленням волі.

Сторона захисту зазначає, що не згідна з вироком суду, вважає його надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

На його думку обвинувачений ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений і покараний наріканням оточуючих людей. Неодноразово розкаявся у скоєному, проявив щиросердне розкаяння.

Посилається на те, що ОСОБА_8 раніше несудимий, за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно. Має стійкі соціальні зв`язки: до укладення контракту із ЗСУ проживав разом із батьками, на обліку у психлікарні не перебуває.

На його думку вважає,що достатнім у даному випадку було б покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки із наданням йому випробувального терміну, та не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком 5 років, так як він проходить службу на посаді старшого водія 2-го автомобільного відділення взводу автомобільної роти, тобто є фахівцем високого класу і виконує свої обов`язки там, де він найбільш потрібний.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини вчиненого правопорушення, його правова кваліфікація та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, колегія суддів не перевіряє правильність та законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання і вважає його надто суворим.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити покарання із застосуванням ст..75 КК України, яке не пов`язане із позбавленням волі. Вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки із наданням йому випробувального терміну, та не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами 5 років, так як він проходить службу на посаді старшого водія 2-го автомобільного відділення взводу автомобільної роти.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання ", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 66 КК України визнав обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом, відповідно до ст. 67 КК, не встановлено.

Зокрема суд врахував характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні нікого не має, молодий вік, те що він раніше несудимий.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 повно та беззастережно визнав вину, щиро розкаявся, сприяв активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідності прийшов до правильного висновку про те, що сукупність вищевказаних обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та, з урахуванням особи винного, застосував вимоги ст.69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті закону, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів, як і ним, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки за умови реального відбування покарання у виді позбавлення волі і останній не може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

При вирішанні цього питання, колегія суддів враховує тяжкість правопорушень та обставини за яких їх було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 , особу винного та якому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті закону.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення злочинів іншими особами.

Застосовуючи до обвинуваченого справедливе покарання за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання та необхідності звільнення від його відбування з випробуванням, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, як ним так і іншими особами.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5