У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000039

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ст. 366-3 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 366-3 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій місцевого самоврядування строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 1 716,20 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження (підстави, з посиланням на відповідну норму КПК, не зазначив).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вказав, що при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 366-3 КК України, всупереч вимогам ст. 91 КПК України, залишилися недоведеними форма вини, мета і мотив його вчинення.

На думку апелянта, жоден з доказів, які суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , не підтверджує поза розумним сумнівом наявності умислу останнього не подавати декларацію при звільненні.

Зазначив, що стороною обвинувачення не надано достовірних і переконливих доказів того, що ОСОБА_7 знав про обов`язок подати декларацію, передбачену ч. 2 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції», саме в день звільнення, або перед звільненням чи в день звільнення був повідомлений державним органом, в якому він працював, про необхідність подання декларації при звільненні, або отримував повідомлення НАЗК про факт неподання декларації.

ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував умисел на вчинення кримінального правопорушення. Стверджував, що під час роботи у відділі спорту та молоді Володимирівської ОТГ, йому повідомляли, і він знав про необхідність подання щорічної декларації за 2020 рік. Проте, йому не роз`яснювали положень ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» і рішень НАЗК щодо обов`язку та строку подання декларації при звільненні, а тому він її не подав.

Захисник вказав, що усі докази, які суд першої інстанції поклав в основу вироку, свідчать лише про обізнаність ОСОБА_7 щодо необхідності подання щорічної декларації за 2020 рік. Проте, жоден із наведених доказів не містить даних про обізнаність ОСОБА_7 в обов`язковості подання декларації при звільненні за період з 01 січня по квітень 2021 року та про умисне неподання ним такої декларації.

Просить звернути увагу, що попередження про спеціальні обмеження, на якій міститься підпис ОСОБА_7 , стосується саме ознайомлення «Про організацію та забезпечення виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині подачі декларації за 2020 рік». Вказане попередження не містять інформації про термін подання декларації при звільненні з роботи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Розпорядженням голови Володимирівської сільської ради Миколаївської області №84-РК від 17.10.2018 ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області з 18.10.2018. В подальшому, у зв`язку із перейменуванням відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області у відділ освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області, розпорядженням голови Володимирівської сільської ради №6-РК від 23.12.2020, ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області, а також встановлено 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах сьомої категорії посад.

Після призначення ОСОБА_7 на вищевказану посаду, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, у нього, всупереч вимогам закону та прийнятої ним присяги, виник умисел, спрямований на неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок та строки подання щорічної декларації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та пп. 1 п. 5 р. II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, умисно в період з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року, не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік за формою, визначеною Національним агентством з питань запобігання корупції.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». Його дії кваліфіковані за ст. 366-3 КК України.

Позиції учасника судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 до апеляційного суду не з`явилися повторно, були належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги в її межах, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Щодо доводів захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-3 КК України, то вони не є слушними, з огляду на таке.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-3 КК України, визнав частково. Суду пояснив, що його 17.10.2018 призначено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області з 18.10.2018. В подальшому, у зв`язку із перейменуванням відділу, розпорядженням голови Володимирівської сільської ради № 6-РК від 23.12.2020 його призначено на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області, а також встановлено 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах сьомої категорії посад.

Не заперечував, що він будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, в період з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік за формою, визначеною Національним агентством з питань запобігання корупції і подав її з запізненням після 01 квітня 2021 року, оскільки забувся.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями самого обвинуваченого, допитаних в судовому засіданні свідків, а також сукупністю зібраних доказів.

Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в суді підтвердили, що ОСОБА_7 завчасно був попереджений про своєчасне подання декларації щороку до 01 квітня і секретар Володимирівської сільської ради ОСОБА_9 вручала йому попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції», яке він підписав.

Зазначені показання узгоджуються з висновком судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого, підпис в графі «(Підпис)» на зворотній стороні попередження ОСОБА_7 від 19.10.2018 - виконаний ОСОБА_7 .

Ці пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджуються особовою карткою працівника ОСОБА_7 , в якій є:

попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби в органах місцевого самоврядування, в якому стоїть підпис ОСОБА_7 і дата 19.10.2018;

попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, в якому стоїть підпис ОСОБА_7 і дата 23.12.2020;

присяга посадової особи органів місцевого самоврядування від 19.10.2018 і стоїть підпис ОСОБА_7 ;

розпорядження голови Володимирівської сільської ради Миколаївської області №84-РК від 17.10.2018, згідно якого ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області з 18.10.2018;

розпорядження голови Володимирівської сільської ради №6-РК від 23.12.2020, згідно якого ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області.

Тобто, ОСОБА_7 був обізнаний про необхідність подання щорічної декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01 квітня наступного року.

Як вбачається з постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.02.2022, згідно протоколу №31 від 20.01.2022 ОСОБА_7 будучи начальником відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом декларування.

За результатами огляду публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_7 всупереч положень ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік лише 15.12.2021 при строку її подання до 01.04.2021.

Згідно цієї постанови, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з повідомленням по даному факту ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні.

Тобто, ОСОБА_7 подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік через 8 місяців, після закінчення встановленого законом строку, протягом якого необхідно подати декларацію.

В апеляційній скарзі захисник просить звернути увагу, що усі докази, які суд першої інстанції поклав в основу вироку, свідчать лише про обізнаність ОСОБА_7 щодо необхідності подання щорічної декларації за 2020 рік.

Однак, як вважає захисник, жоден із наведених доказів не містить даних про обізнаність ОСОБА_7 в обов`язковості подання декларації при звільненні за період з 01 січня по квітень 2021 року та про умисне неподання ним такої декларації.

Щодо цих доводів, апеляційний суд зазначає наступне.

Закон України «Про запобігання корупції» передбачає подання наступних видів декларацій:

щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: у неподанні шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік за формою, визначеною Національним агентством з питань запобігання корупції.

Тобто ОСОБА_7 обвинувачується у неподанні саме щорічної декларації, а не декларації після звільнення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розпорядженням голови Володимирівської сільської ради №6-РК від 23.12.2020, ОСОБА_7 був призначений на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області у зв`язку з перейменуванням відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області у відділ освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області.

Тобто, ОСОБА_7 не був звільнений з посади начальника відділу освіти, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області, а лише був переведений на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Володимирівської сільської ради Миколаївської області, у зв`язку з реорганізацією цієї установи.

За такого, доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не був обізнаний про обов`язковість подання декларації при звільненні за період з 01 січня по квітень 2021 року, не є слушними та не стосуються пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції». Його дії правильно кваліфіковані за ст. 366-3 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то воно призначено з дотриманням вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризуються позитивно, працює, має вищу освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також суд врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Окрім того, судом враховано досудову доповідь органу пробації, згідно якої ОСОБА_7 має низький ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання відповідно до санкції ст. 366-3 КК України, яке, на переконання суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10