Справа № 504/1089/20
Провадження № 1-кп/504/338/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 28.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградний Сад Доманівського району Миколаївської області, українця за національністю, громадянина України, освіта середня (спеціальна), не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участі прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2018 року громадянином ОСОБА_4 , укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.

Відповідно до наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) №67 - РС від 16.05.2018 року ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ), прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу Збройних Сил України та присвоєно військове звання «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №102 від 16.05.2018 року ОСОБА_4 , призначеного на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ) зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та він вважається таким, що з 16.05.2018 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, y тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового начального закладу, установи тощо).

Відтак, з 16.05.2018 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом.

Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1 126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2019 року солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку за 2019 рік на 11 календарних днів з 26.11.2019 року по 08.12.2019 року з урахуванням 2 діб, необхідних для проїзду до місця проведення відпустки та назад.

У відповідності до ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відпустки закладу.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 було достеменно відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу з відпустки останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Проте, солдат ОСОБА_4 в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для проходження військової служби, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 09.12.2019 року о 08 годині 00 хвилин не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки військової служби не виконував, та до 11 год. 00 хв. 16.03.2020 року проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

16.03.2020 року ОСОБА_4 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який незаконно ухилявся від виконання військового обов`язку.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», 09.12.2019 року о 08 годині 00 хвилин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 16.03.2020 року, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», 09.12.2019 року о 08 годині 00 хвилин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 16.03.2020 року, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем служби, має задовільний стан здоров`я, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового терміну ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження служби покласти контроль за виконанням обов`язків на командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення на уповноважений орган з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1