КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2023 задоволено клопотання старшого детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним, без позбавлення права користування (використання) цим майном.

______________________________________________________________________________

Справа № 761/17039/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4717/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник вказував на те, що про наявність оскаржуваної ухвали стало відомо з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.06.2023, а 03.07.2023 ОСОБА_7 уклав з ним угоду про надання правничої допомоги.

Апелянт зазначав, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , право власності на арештований автомобіль марки «TOYOTAFJ CRUISER», зареєстровано за ОСОБА_7 17.01.2023.

Таким чином, станом на день розгляду клопотання слідчого автомобіль належав ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, боржником зазначено ОСОБА_9 , який не був власником транспортного засобу станом на 19.05.2023.

На переконання захисника, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням прав ОСОБА_7 , без повідомлення та присутності останнього.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що на автомобіль марки «TOYOTAFJ CRUISER» помилково накладено арешт, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання детектива про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_7 , та дані про вручення йому або його захиснику ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу подано захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 21.07.2023 в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, а тому колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2023 оскаржена лише в частині накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб.

Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2023 в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно, колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 255 КК України, та за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

15.05.2023 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

18.05.2023 старший детектив другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , а саме: автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним, без позбавлення права користування (використання) цим майном.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2023 задоволено клопотання детектива та накладено арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , а саме: автомобіль марки «SKODA SUPERB», 2016 року, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним, без позбавлення права користування (використання) цим майном.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив з необхідності арешту майна підозрюваного ОСОБА_9 з метою конфіскації такого майна як виду покарання.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод, та у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчим суддею належним чином не перевірено правову підставу для такого арешту.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна, детектив у клопотанні зазначив, що автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 .

Разом з тим, як убачається із даних долученого апелянтом свідоцтва про реєстрацію права власності, автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 з 17.01.2023 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_7 .

Вказана обставина не заперечується і стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду.

З наведеного убачається, що звертаючись із клопотанням, детективом не перевірено відомості щодо власника вищевказаного транспортного засобу, що залишено поза увагою слідчого судді та унаслідок чого помилково накладено арешт на майно ОСОБА_7 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000075 від 25.10.2022 та не має відношення до обставин кримінального правопорушення, що у свою чергу, виключає можливість накладення арешту на його майно, у тому числі з підстави, передбаченої ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Наведене у сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_7 здійснено в порушення вимог закону, а втручання в його право на мирне володіння та користування майном здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання детектива.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року скасувати у частині накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним, без позбавлення права користування (використання).

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , у частинінакладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA FJ CRUISER», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним, без позбавлення права користування (використання).

В решті ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3