Справа № 301/2355/23
У Х В А Л А

про повернення обвинувального акту прокурору

"06" липня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.121 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 вважали, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, тому такий слід призначити до судового розгляду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд приходить до таких висновків.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, яка діє на теперішній час, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 110 КПК України). Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а саме: про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, й об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Пред`явлене обвинувачення має бути конкретизованим та не містити суперечностей, що є умовою реалізації права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженню даним вимогам не відповідає, виходячи з таких підстав.

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в умисному, тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого та дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України.

Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння; 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Однак, формулювання висунутого ОСОБА_4 обвинувачення взагалі не містить відомостей про смерть потерпілої ОСОБА_7 , про дату та причини її смерті, а також про причинний зв`язок між діянням обвинуваченого і наслідками у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Встановлення мотиву і мети при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження є обов`язковим.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 «реалізовуючи свій злочинний умисел та розуміючи, що об`єктом посягання є життя та здоров`я особи,…усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю, свідомо бажаючи настання цих наслідків, діючи з мотивів неприязних відносин…..наніс потерпілій ОСОБА_7 численні побої».

Однак, в даному обвинувальному акті не зазначено на що був спрямований умисел ОСОБА_4 , які саме суспільно-небезпечні наслідки він передбачав та настання яких наслідків бажав (наслідків у вигляді небезпечних для життя тяжких тілесних ушкоджень, а не просто «заподіяння шкоди здоров`ю»). Отже, не зазначено обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони, як елементу складу злочину, зокрема вину, мотив і мету вчиненого злочину.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини.

Вказуючи в обвинуваченні про нанесення ОСОБА_4 ударів ногами в область голови, тулуба, в ділянку ребер зліва та справа, лівого передпліччя, гомілкових кісток потерпілої, слідчий не вказав кількості таких ударів, а тільки обмежився виразом «численні удари».

Для встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети, правової кваліфікації, ступеня суспільної небезпечності кримінального правопорушення істотне значення мають відомості про особи потерпілого і обвинуваченого, їх взаємовідносини, причини і умови, в яких утворились їх неприязні відносини та виник конфлікт між ними, події, які безпосередньо передували їх конфлікту; а також всі інші обставини, які можуть мати значення для кримінального провадження і до встановлення яких зобов`язує слідчого і прокурора не виконаний ними припис ч.2 ст. 91 КПК України.

Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини, зокрема, що потерпіла була матір`ю обвинуваченого, що обвинувачений вироком Іршавського райсуду від 24.04.2023 року вже був засуджений за ст.125 ч.2 КК України за нанесення тілесних ушкоджень своїй матері - потерпілій ОСОБА_7 .

Отже, обвинувальний акт не містить викладення всіх фактичних обставин справи, всіх відомостей про особу обвинуваченого та про можливі обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого, що ґрунтується на доказах, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те, чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Така невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України обмежує як право сторони захисту, так і право потерпілого обстоювати свої законні інтереси, а стороні обвинувачення можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті.

Отже, формулювання обвинувачення є неконкретним.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обставини, які відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Під час судового розгляду справи, згідно ст. 348 КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого та конкретизованого обвинувачення позбавляє суд можливості виконати вказану норму закону.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту, а не результатом дослідження доказів.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає повернути обвинувальний акт прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Керуючись ст. 314 КПК України,

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене 08 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.121 ч.2 КК України, повернути прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через цей районний суд.

Головуюча: ОСОБА_1