Справа № 192/1395/23
Провадження № 1-в/192/162/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Слов`янськ Донецької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

Початок строку: 23.12.2020 року

Кінець строку: 23.01.2025 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, в якому зазначив, що стан його здоров`я не дозволяє належним чином дотримуватися правил під час відбування покарання, а тому просив звільнити його умовно-достроково. В судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив задовольнити, пояснивши, що не працює через стан здоров`я.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» до суду не з`явився у зв`язку з тим, що засуджений вибув на лікування до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений не довів своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення через те, що не працює та має п`ять стягнень.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив звільнити його умовно-достроково зазначивши, що останній не працює та отримав п`ять стягнень виключно через стан свого здоров`я.

Суд, вислухавши засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим певної частини строку покарання в залежності від ступеню тяжкості кримінального правопорушення, за яке засуджений відбуває покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання, яке йому було призначено вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2023 року за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Разом з тим покарання за цим вироком було поглинуто покаранням, призначеним вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 року за вчинення також нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке в свою чергу було поглинуто покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року, яким ОСОБА_3 був засуджений до 4 років 1 місяця позбавленні волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, тобто за вчинення тяжкого злочину.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за зокрема, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 може бути звільнений умовно-достроково в разі якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, оскільки відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину згідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року.

З урахуванням початку строку відбування покарання ОСОБА_3 23 грудня 2020 року, фактичне відбуття ОСОБА_3 не менше двох третин строку покарання настане 12 вересня 2023 року, а засуджений звернувся до суду з клопотанням не відбувши 2/3 частини строку покарання, що є окремою підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 на час розгляду його клопотання відбув 2/3 частини строку покарання, проте не працевлаштований. Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу має п`ять стягнень, характеризується негативно.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній не працює.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений ОСОБА_3 за весь період відбування покарання має п`ять стягнень за порушення режиму утримання та не має жодного заохочення.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень, ОСОБА_3 не працює виключно через те, що має трофічну виразку ноги, яка також не дозволяє йому дотримуватися режиму установи виконання покарань.

Разом з тим питання про звільнення від покарання за хворобою врегульовано положеннями ст. 84 КК України, згідно ч. 2 якої особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Наявність у засудженого ОСОБА_3 певних захворювань не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та є лише підставою для вирішення питання про звільнення від покарання на підставі ст. 84 КК України, про що судом під час судового розгляду було неодноразово роз`яснено засудженому.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає, оскільки він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1