УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2023 Справа №607/6917/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції, захисниці ОСОБА_6 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0000104, №000684, №0000079, №0000046, №0000673, стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України. Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_5 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово вчиняв злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові умисні злочини після звільнення його з-під варти. Також обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, особисті дані яких йому відомі, тому усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення він можу схиляти свідків чи потерпілого до зміни раніше наданих показів чи відмови давати показання.

Зазначає, що ОСОБА_5 офіційно не працює, доходів не отримує, у нього немає міцних соціальних зв`язків. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В суді прокурор ОСОБА_7 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Прокурори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримали та просять його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 стосовно задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, просять обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2023 року строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 продовжено на два місці.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувальних актів. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки він ніде не працює, у нього немає міцних соціальних зв`язків, а тому, з врахуванням покарання яке загрожує останньому, він може покинути місце фактичного проживання та територію міста Тернополя. Також, суд враховує, що ОСОБА_5 оголошувався в розшук Тернопільським міськрайонним судом у даному кримінальному провадженні як особа, яка переховується від суду. Також суд бере до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 стійкий до спокуси заволодіння чужим майном, ніде не працює, є суспільно небезпечною особою та схильний до протиправної поведінки.

Також доведеним є ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово вчиняв злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові умисні злочини після звільнення його з-під варти, що свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.

Крім того, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризику впливу ОСОБА_5 на потерпілого та свідків, особисті дані яких йому відомі, тому усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення він може схиляти свідків чи потерпілого до зміни раніше наданих показів чи відмови давати показання.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні, тому суд критично оцінює доводи сторони захисту про наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено та сторонами не доведено.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити, ОСОБА_5 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці до 31 жовтня 2023 року.

Строк дії ухвали закінчується 31 жовтня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити сторонам.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1