Провадження № 1-кп/344/1019/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, зі слів: працюючого директором ЛК "Фаст Ділівері Експрес", проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.185 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 02.01.2023 року близько 10 год. 18 хв. зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_3 , яку напередодні забронював та орендував через сервіс інтернет бронювання житла "Booking"

Перебуваючи в середені орендованої квартири, ОСОБА_4 помітив телевізор, який знаходився на полиці, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в період дії на території України воєнного стану, який введено згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022), діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення таємно викрав телевізор марки "Toshiba" моделі "40L3443DG", чорного кольору, вартістю 3 851 грн. та вийшов з приміщення квартири.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3 851 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 02.01.2023 року близько 17 год. 23 хв. ОСОБА_4 , з метою викрадення чужого майна прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 , яку напередодні забронював та орендував через сервіс інтернет бронювання житла "Booking".

Перебуваючи в середені орендованої квартири, ОСОБА_4 помітив телевізор, який знаходився на стіні, після чого в останнього виник умисел на таємне викурадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення таємно викрав телевізор марки "Bravis" моделі "LED-32G5000+T2", чорного кольору, вартістю 4 233,00 грн. та вийшов з приміщення квартири.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4 233,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, та ствердив все вищенаведене, відповідно до викладеного. Вказав суду, що до затримання працював на посаді директора логістичної компанії та отримував заробітну платню. На час вчинення злочинів мав достатньо коштів, а тому у скрутному матеріальному становищі не перебував. Чому вчиняв дані злочини - пояснити не може. На даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свої вчинки, запевнив суд, що такого більше не повториться, просив суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, 06.07.2023 року подали до суду клопотання, відповідно до яких претензій до обвинуваченого матеріального чи морального характеру не мають, оскільки збитки їм відшкодовані, просили суворо не карати (а.с.22, 23).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нароколога не перебуває, його молодий вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків, молодий вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, думку прокурора, захисника, потерпілих, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення вироку 15.08.2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, яким його було засудженого за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається із копії вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.08.2023 року, останній не вступив в законну силу.

За вимогами ч.1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Тобто до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину. А отже, підстав для призначення покарання за сукупністю злочинів, у тому числі на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили, у суду немає, що узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Аллене де Рібемон проти Франції".

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно до п.11 ч.1 ст.537, п.2 ст.539 КПК України під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Достатніх підстав для зміни, скасування чи обрання іншого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 судом не встановлено, а отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу затримання - 17.06.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.

Речові докази:

- шість слідів пальців рук, змив з поверхні блоку живлення телевізора, що у кімнаті №1, які було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події, що проводився 03.01.2023 року в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , які постановою слідчого від 04.01.2023 року визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

- DVD-R диск із відеозаписом із камер зовнішнього відеоспостереження по вул. М.Мулика, 23 в м.Івано-Франківську за 02.01.2023 року, який постановою слідчого від 11.01.2023 року визнано речовим доказом - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 2 642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 92 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1