Номер провадження: 11-сс/813/1145/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника МВС у справах неповнолітніх ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в рамках кримінального провадження №0000873, внесеного до ЄРДР 22.06.2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , яке погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_14 , та застосовано до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто з 22.06.2023 року до 21.08.2023 року, включно.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- пред`явлене повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки на даний час нез`ясовно ряд суттєвих обставин правопорушення, які можуть бути встановлені шляхом проведення експертиз;

- сторона обвинувачення не довела існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а рішення слідчого судді не містить посилань на докази, які обґрунтовують встановлені ризики;

- слідчий суддя залишив поза увагою обставини, які характеризують особу підозрюваного, який є внутрішньо переміщеною особою, родина підозрюваного офіційно винаймає житло у м. Одеса, останній навчається у приватній школі;

- слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу в аспекті існуючих обставин справи.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити. Крім того, звертали увагу апеляційного суду на те, що наразі підозрюваний активно співпрацює з органом досудового розслідування, шляхом надання пояснень щодо обставин справи та приймає участь у проведенні слідчих дій.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приписами ст. 178 КПК України передбачено що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

Відповідно до клопотання у провадженні відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з клопотання, 22.06.2023 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Одеса, на перехресті вулиць Катериненська та Мала Арнаутська, а саме біля будівлі № 84/86 по вул. Катериненській, де у нього за нез`ясованими на теперішній час обставинами та причинами, виникла конфліктна ситуація з раніше не знайомими особами ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переросла у взаємну штовханину та нанесення один одному ударів.

За невстановлених на теперішній час мотивів у ОСОБА_12 виник умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_15 . Діючи з вказаною метою, ОСОБА_12 дістав з карманів своїх штанів складний ніж з довжиною леза 10 см., та передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи умисно протиправно позбавити життя ОСОБА_15 , раптово наблизився до неї та утримуючи ніж у правій руці, наніс ним один удар в життєво важливу частину тіла- грудну клітину. Зазначеними навмисними діями ОСОБА_12 спричинив ОСОБА_15 тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого ножового поранення грудної клітини з пошкодженням серця, шок 4-го ступеня, які були не сумісні с життям, внаслідок чого о 21.15 год. констатована смерть потерпілої в КНП МКЛ №1 ОМР за адресою м. Одеса, вул. Мясоїдівська, 32, до якої вона була доставлена лікарями швидкої медичної допомоги.

23.06.2023 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 1 ст. 115 КК України, яке кваліфікується як - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 22.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено на асфальті краплі та нашарування речовин бурого кольору зовні схожий на кров, біля смітника було виявлено предмет ззовні схожий на ніж, довжина леза якого було приблизно 10 см;

- протоколом огляду відеозапису добровільно виданий свідком ОСОБА_17 , що здійснювала відеозапис з вікна квартири за адресою: АДРЕСА_2 на свій мобільний телефон на якому зафіксовано, як ОСОБА_12 навмисно наносить один удар ножом в грудну клітину ОСОБА_18 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що 22.06.2023 року, приблизно о 20:20, вона йшла по вулиці Мала Арнаутська кут Катерининської, та побачила, що у чоловіка, який був одягнутий у світлу футболку, чорні шорти, на вигляд 16-20 років, довге волосся стався словесний конфлікт з особою, яка була одягнута у білу футболку, сині джинси, на вигляд 30-40 років та жінка яка була одягнута у розові штани, на вигляд 35-40 років, в ході конфлікту жінка та чоловік 30-40 років почали наносити удари особі чоловічої статі, яка була одягнута в світлу футболку, чорні шорти та мала довге волосся на вигляд 16-20 років, після чого особа чоловічої статі, яка була одягнута в світлу футболку, чорні шорти та мала довге волосся на вигляд 16-20 років достала предмет ззовні схожий на ніж та побіг на особі жіночої статі, що було далі мені не відомо;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що 22.06.2023 року, приблизно о 20:15, вона знаходилась дома та почула крики з вулиці, виглянувши у вікно вона побачила, що на перехресті була якась бійка, вона побачила, що хлопець з довгим волоссям бився з якимось людьми, він кликав на допомогу, після чого вона почала знімати на мобільний телефон, та побачила, як хлопець з довгим волоссям поранив дівчину, яка також приймала участь в сутичці;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 22.06.2023 року вони разом зі своєю дружиною ОСОБА_15 були у знайомого ОСОБА_20 , який мешкає: АДРЕСА_3 , знаходились вони у нього приблизно з 14:00, де вживали спиртні напої, після чого, приблизно через 2-3 години, він з дружиною вирішили піти до «АТБ», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 90. По дорозі між ними виник конфлікт і вони голосно спілкувались. Відійшовши купити води, а потім повернувшись він побачив як ОСОБА_21 з якимось чоловіком сперечається на підвищених тонах. Підійшовши поближче, він побачив у цього хлопця в руці розкладний ніж, який кинувся на нього з ножем. ОСОБА_21 відразу підскочила до нього та почала хаотично бити хлопця ногою. Від чого вказана особа відразу переключилась на неї з ножем. Потім він почув як ОСОБА_21 сказала «він вдарив мене ножем у груді» та побачив що в неї з грудної клітини йшла густа кров темного кольору. Він почав звертатись до перехожих, щоб викликали швидку. Вказана особа намагалась покинути місце події, але перехожі зупинили його.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його причетність до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про невірну кваліфікацію дій підозрюваного, оскільки питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування та слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та можливість перешкоджати провадженню іншим шляхом, обумовлені наступним:

- ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, проти життя та здоров`я особи, має достатню обізнаність, що розуміючи суть покарання, що йому загрожує, а саме реальне позбавлення волі, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного, який є тимчасово переміщеною особою, та прийнято до уваги, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення в людному місці в світлий час доби, наніс удари у важливі для життя людини органи;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_12 у значній мірі підтверджується показаннями свідків, анкетні данні яких відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість позапроцесуального впливу підозрюваним на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, колегія суддів звертає увагу, що поведінка підозрювана під час інкримінованого злочину супроводжувалась застосовуванням ножа стосовно потерпілої, що свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення певного впливу на свідків з боку підозрюваного;

- оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення проти найцінніших людських благ життя та здоров`я особи, які становлять одну із найпоширеніших та визнаються одними з найнебезпечніших груп злочинних дій, які руйнують і спотворюють найцінніші блага, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Встановлена в ухвалі слідчого судді наявність вищенаведених ризиків при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою, родина підозрюваного офіційно винаймає житло у м. Одеса, останній навчається у приватній школі, де характеризується позитивно, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в рамках кримінального провадження №0000873, внесеного до ЄРДР 22.06.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3