Справа № 162/71/22 Провадження №11-кп/802/389/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000463за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи (по зору), на утриманні має 5 неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 08.12.2021 року близько 18 години, перебуваючи в урочищі «Буськове кубло», що розташоване неподалік села Гірки Камінь-Каширського району Волинської області, а саме у лісовому масиві у виділі №23 кварталу №39 Ветлівського природоохоронного науково-дослідного відділення Національного природного парку «Прип`ять-Стохід», що відповідно до ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» відноситься до територій природно-заповідного фонду України, в порушення вимог:

- ст.4, 24, 67-70 Лісового кодексу України;

- ст.5, 12, 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»;

- ст.9-1, 20, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»;

- п.1, 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів та п.1, 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» від 23.07.2007 року №761;

- п.2.1, 2.2, 4.3.4, 4.4, 4.5 Положення про НПП «Прип`ять-Стохід», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №92 від 31.08.2020 року (у редакції №581 від 09.09.2021 року),

умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, незаконно, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою бензопили марки «Фореста» зрізав до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, 4 сироростучих дерева породи «Вільха чорна» з діаметром пнів 30 см, 26 см, 22 см та 30 см, чим, згідно з розрахунком, проведеним на підставі додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», спричинив шкоду державним інтересам в особі НПП «Прип`ять-Стохід» та навколишньому природному середовищу на загальну суму 6320 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 порізав тією ж бензопилою дані стовбури дерев на частини, завантаживши їх на гужову підводу, на якій приїхав, та перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх до моменту виявлення та вилучення працівниками НПП «Прип`ять-Стохід» та Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

Крім того, державним обвинуваченням ОСОБА_7 ставилося у провину незаконне, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою бензопили марки «Фореста» зрізування до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня, 2 сироростучих дерев породи «Вільха чорна» з діаметром пнів 14 см і 20 см.

Разом з тим, на підставі вищевказаних доказів, суд визнав обвинувачення в частині зрізування ОСОБА_7 2 сироростучих дерев породи «Вільха чорна» з діаметром пнів 20 см та 14 см до ступеня припинення росту, відокремивши їх повністю від кореня необґрунтованим, оскільки це не доведено належними та достатніми доказами у даному кримінальному провадженні.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати частково та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Обвинувачений в поданій апеляційній скарзі вважає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційних скарг, прокурора, яка свою апеляцію підтримала та просила задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, обвинуваченого та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, представника потерпілого НПП «Прип`ять-Стохід» - ОСОБА_9 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, перевіривши їх доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч.3 ст.246 КК України.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Зокрема свої висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_10 , допитаного в якості свідків працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також даними, що містяться у письмових та речових доказах.

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання вказаних свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги позицію сторони захисту.

Твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами, які є належними, достовірними та допустимими, які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що протокол огляду речей від 11.12.2021 року є недопустимим доказом, оскільки деревина була вилучена саме 10.12.2021 року, то на думку суду вони не є слушними, оскільки ОСОБА_7 засвідчив викладене у даному протоколі своїм підписом без жодних зауважень, застережень чи заяв.

Також є безпідставними доводи прокурора щодо того, що суд безпідставно визнав необґрунтованим обвинувачення в частині зрізування ОСОБА_7 2 сироростучих дерев породи «Вільха чорна» з діаметром пнів 20 см та 14 см до ступеня припинення росту.

Так місцевий суд дійшов вірного висновку, що сукупністю наявних доказів, зокрема, поясненнями свідків, висновком експерта від 22.12.2021 року № СЕ-19/103-21/10748-ТР та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом беззаперечно доводиться порубка лише чотирьох дерев, у зв`язку з чим на законних підставах виключив з обвинувачення зрізання саме ОСОБА_7 2 сироростучих дерев породи «Вільха чорна» з діаметром пнів 20 см та 14 см.

Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.

Обставин, що обмежують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має п`ятеро неповнолітніх дітей на утриманні, є інвалідом ІІІ групи по зору, за психіатричною та наркологічною допомогою не звертався, скарг і нарікань щодо нього до селищної ради не надходило, поведінка на адмінкомісії не розглядалася, по місцю проживання характеризується позитивно, та врахувавши дані досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації про те, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення його волі, вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкцій закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому трирічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, з встановленням судом максимального іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: