Єдиний унікальний номер судової справи 201/3366/23
Номер провадження 1-кп/201/562/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованих в межах кримінального провадження, відомості про яке 20 вересня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001288 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Циркуни, Харківський район, Харківська область, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2022 року за № 0001288 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подані письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження, а також клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого в межах вказаного кримінального провадження.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, а також свідків, які ще не допитані в суді з метою змусити їх надати неправдиві свідчення. Також обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що у сукупності вказує на те, що продовжують існувати передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є повністю доведеними.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_6 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, а також свідків, які ще не допитані в суді з метою змусити їх надати неправдиві свідчення. Також обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що у сукупності вказує на те, що продовжують існувати передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є повністю доведеними.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прокурор ОСОБА_3 посилався на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, а також свідків, які ще не допитані в суді з метою змусити їх надати неправдиві свідчення. Також обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що у сукупності вказує на те, що продовжують існувати передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України заявлені у клопотанні ризики, які є повністю доведеними.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 є недоцільним, оскільки не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив продовжити строк дії запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подані ним клопотання, просив їх задовольнити та продовжити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на 60 днів. При цьому, прокурор вказав, що зазначені ним у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати, посилання сторони захисту на відсутність ризику впливу на потерпілого вважав безпідставними з огляду на те, що незважаючи на безпосередній допит потерпілого у суді, матеріали кримінального провадження ще не досліджені, тож в подальшому після дослідження доказів сторони обвинувачення може виникнути необхідність у допиті ОСОБА_13 , про що неодноразово наголошувала сторона захисту.

Представники потерпілого адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просили їх задовольнити та продовжити обвинуваченим раніше застосовані запобіжні заходи.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження його підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію мотивував тим, що зазначені у клопотанні ризики прокурором не доведені та не обґрунтовані, жодних доказів на підтвердження їх існування до клопотання не додано. Посилався на те, що доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів матеріали кримінального провадження не містять. Відповідно до практики ЄСПЛ прокурор повинен належним чином довести наявність кожного ризику окремо. Зауважив на тому, що тримання під вартою фактично має прирівнюватися до домашнього арешту. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання захисника, буде більш сприятливим для виконання його підзахисним покладених на нього обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження його підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію мотивував тим, що ризики, зазначені у клопотанні, прокурором не доведені та не обґрунтовані, доказів на підтвердження існування цих ризиків не надано, клопотання прокурором дублюється кожного разу ще зі стадії досудового розслідування. Відповідно до практики ЄСПЛ прокурор повинен належним чином довести наявність певних ризиків, які з плином часу зменшуються. Зазначив, що з допиту потерпілого можливо дійти висновку про непричетність його підзахисного до вчинення інкримінованого йому злочину. Крім того, зазначив, що його підзахисний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання у м. Харків. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі, якщо суд дійде до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, просив застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зазначив, що наміру переховуватися від суду у нього немає.

Захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та продовження її підзахисному строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свою позицію мотивувала тим, що вказані у клопотанні ризики прокурором не доведені та не обґрунтовані. Зокрема, ризик впливу на потерпілого втратив актуальність, оскільки останній вже допитаний у суді та повідомив, що будь-якого впливу з боку ОСОБА_8 на нього не здійснювалося. Свідки з відповідними заявами про здійснення на них впливу з боку її підзахисного також не зверталися. За весь час строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 не допустив порушень застосованого до нього запобіжного заходу, що свідчить про відсутність у останнього намірів переховуватись від суду. Просила врахувати те, що ОСОБА_8 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, позбавлений можливості працювати та утримувати свою сім`ю. Тож, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та продовження її підзахисному строку запобіжного заходу. Свою позицію мотивувала тим, що зазначені у клопотанні ризики, прокурором не доведені та не обґрунтовані, зокрема, ризик впливу на потерпілого втратив свою актуальність, оскільки останній вже допитаний судом. Тим більше, її підзахисний визнає свою провину у вчиненні інкримінованих злочинах частково, що, на її думку, виключає здійснення тиску, як на потерпілого, так і на свідків. Зауважила що її підзахисний тривалий час утримується під вартою без вироку суду. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати відносно її підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, з огляду, на наявність у останнього дружини, неповнолітньої дитини та вітчима, який є інвалідом.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_9 . Окрім того, стверджував, що інкримінований йому злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, вчинив самостійно, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніякої участі у цьому не приймали, ОСОБА_7 виконував виключно функцію водія і не був обізнаний про його злочинні наміри. Тож, за цих обставин, просив звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також заперечення сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 30 березня 2023 року включно без визначення розміру застави, який в подальшому був продовжений.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_13 , докази по якому ще не досліджені, свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

При цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

А отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_6 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, ступень яких є досить високою.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до 30 березня 2023 року включно без визначення розміру застави, який в подальшому був продовжений.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_13 , докази по якому ще не досліджені, свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

При цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

А отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_7 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, ступень яких є досить високою.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Поряд із цим, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого по даній справі, тому звільнення з-під варти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочинів, тяжкості покарання, що загрожує останнім, у разі визнання їх винуватими, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків

Тому, за наведених вище обставин, суд приходить до переконання, що застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, та не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Разом із цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд, зважаючи на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються, в тому числі, і у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, з урахуванням обставин інкримінованого останнім злочину, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за недоцільне, у даному випадку, визначати розмір застави обвинуваченим.

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до 30 березня 2023 року включно, який в подальшому був продовжений.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України та у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_13 , докази по якому ще не досліджені, свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який страждає на ряд захворювань, має двох малолітніх дітей 2019 та 2020 років народження, та батька, який є інвалідом ІІ групи, вірогідність його можливого працевлаштування в ТОВ «ЮАФУД» на посаду менеджера з продажу, однак, вказані обставини мали місце і на час вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , і не стали відповідним стримуючим фактором, а тому не можуть бути визнані такими, що слугуватимуть підставою для зміни запобіжного заходу.

Тим більше, на відміну від обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які тримаються під вартою за аналогічним обвинуваченням, до ОСОБА_8 застосований менш обтяжливий запобіжний захід.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

В той же час, прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, тому, з урахуванням встановлених вище ризиків, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 про недоведеність заявлених прокурором ризиків та їх зменшення з плином часу, суд вважає необґрунтованими за викладених в цьому рішенні підстав.

Суд погоджується із доводами захисника ОСОБА_12 щодо належної процесуальної поведінки її підзахисного ОСОБА_8 , який дотримується умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, але ці обставини свідчать про дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, і не є підставами для зміни цього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо втрати актуальності ризику можливих спроб обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_13 , суд вважає необґрунтованими та погоджується в цій частині із позицією прокурора, з огляду на те, що незважаючи на безпосередній допит потерпілого у суді, матеріали кримінального провадження ще не досліджені, тож в подальшому після їх дослідження може виникнути необхідність у допиті ОСОБА_13 .

Щодо посилань захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 на те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тривалий час перебувають під вартою, слід зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними»

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 03 вересня 2023 року, вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжних заходів відносно обвинувачених на 60 днів до 20 жовтня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 20 жовтня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, є 20 жовтня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 20 жовтня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, є 20 жовтня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосований до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжити на строк 60 днів, тобто до 20 жовтня 2023 року включно.

Заборонити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , де останній зареєстрований та фактично проживає.

Зобов`язати ОСОБА_8 не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, прибувати за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дозволити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , під час оголошення повітряної тривоги з метою забезпечення своєї безпеки та за умови негайного повернення до місця проживання після оголошення про відбій повітряної тривоги.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу, є 20 жовтня 2023 року включно.

Виконання ухвали про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України на Чугуївське РУП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали направити до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для контролю за поведінкою ОСОБА_8 .

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - об 11 годині 30 хвилин 25 серпня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1