УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року

м. Київ

справа №758/10816/22

провадження № 51-4215ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року.

Суть питання

Подільський районний суд м. Києва ухвалою від 23 червня 2023 року задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 60 днів, до 21 серпня 2023 року включно. Поклав на обвинуваченого відповідні обов`язки: прибувати до прокурорів, суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання, навчання чи роботи; утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади, за наявності, паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснив ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали поклав на прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, захисник ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Київський апеляційний суд ухвалою від 29 червня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, захисник ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та направити справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вказує, що на стадії судового розгляду його підзахисний був позбавлений можливості оскаржити рішення суду стосовно застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

На переконання ОСОБА_5 , як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), обрання, скасування, зміна або продовження запобіжного заходу в суді відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК, а тому для захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_4 необхідно застосувати аналогію права задля можливості оскаржити рішення суду про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Крім того, на думку захисника, місцевий суд вирішував питання і щодо відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, згідно зі ст. 392 КПК, ухвала місцевого суду могла бути оскаржена в апеляційному порядку.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Положеннями частин 1, 2 ст. 392 КПК встановлено, зокрема, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому оскарження ухвали про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, постановленої під час здійснення судового провадження по суті в суді першої інстанції, зазначеними положеннями закону не передбачено.

Як убачається з долученої копії ухвали судді апеляційного суду, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, тобто на судове рішення місцевого суду, яке відповідно до вимог ст. 392 КПК окремому оскарженню не підлягало.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягало апеляційному оскарженню, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 .

Колегія суддів відхиляє доводи захисника щодо того, що ухвала місцевого суду стосувалася відмови у застосуванні щодо його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як убачається з копії рішення місцевого суду, долученої захисником до касаційної скарги, прокурор подав до суду клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, однак у судовому засіданні змінив відповідно до ч. 2 ст. 185 КПК, подане клопотання та просив застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Таким чином, суд, з дотриманням засад диспозитивності (частини 1, 3 ст. 26 КПК), розглянув клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у виді особистого зобов`язання, а не у виді тримання під вартою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Оскільки з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3