Справа № 991/7532/23
Провадження № 1-кс/991/7565/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

01 вересня 2023 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі - слідчий суддя), секретар судового засідання ОСОБА_7.

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Інформація у скарзі відсутня.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

Інформація у скарзі відсутня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Інформація у скарзі відсутня.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1-6].

Представники скаржника - директор ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання за скаргою директора ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

28 серпня 2023 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга директора ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 , у якій останній зазначає про те, що 16 серпня 2023 року до Управління внутрішнього контролю НАБУ подано заяву про вчинення заступником Директора територіального управління НАБУ у м. Львові ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У скарзі також зазначено, що ОСОБА_4 , будучи заступником Директора територіального управління НАБУ у м. Львові, займаючи керівну посаду, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших фізичних осіб, шляхом використання службового становища, всупереч інтересам служби, незаконно та систематично здійснює вплив на посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування, або осіб, які уповноважені розглядати заяви громадян про виділення земельних ділянок, чим спричинено тяжкі наслідки. В результаті вказаних дій ОСОБА_4 за час його професійної діяльності став одноособовим власником десяти земельних ділянок, розташованих у Львівській області.

Враховуючи, що відомості за зверненням представника ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» не були внесені до ЄРДР, ОСОБА_2 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, у якій просить зобов`язати посадових осіб Управління внутрішнього контролю НАБУ невідкладно внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладене у заяві Міжнародного Антикорупційного Бюро від 16 серпня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати Міжнародному антикорупційному бюро, як заявнику, витяг з ЄРДР.

До скарги було долучено копію звернення директора ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 від 05 липня 2023 року за № 69/07-23, у якому останній просить керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ взяти до уваги викладені доводи, розпочати перевірку на доброчесність та моніторинг способу життя ОСОБА_4 , а також провести службове розслідування, за результатом якого, у випадку наявності в його діях складу кримінального правопорушення, - внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове слідство. На підтвердження направлення звернення до НАБУ, заявником до скарги було долучено роздруківку електронного листа від 16 серпня 2023 року.

Крім того, 01 вересня 2023 року заявником до суду було направлено звернення директора ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 до Директора НАБУ від 16 серпня 2023 року за Вих.№ 80/08-23, у якому ОСОБА_2 просив провести службову перевірку щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян».

У судовому засіданні представники скаржника - директор ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що звернення від 05 липня 2023 року було долучено до скарги помилково.

Уповноважена особа НАБУ у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце була повідомлена належним чином. Разом з тим, представник НАБУ ОСОБА_6 направив до суду пояснення, у яких зазначив, що відомості, зазначені у скарзі ОСОБА_2 від 23 серпня 2023 року про звернення до Національного бюро із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 16 серпня 2023 року не відповідають дійсності, оскільки зазначена заява стосувалася неотримання ним відповіді за заявою від 05 липня 2023 року та не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України, а тому у її задоволенні просив відмовити.

Слідчий суддя дослідив скаргу директора ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» ОСОБА_2 та додані до неї матеріали, а також заперечення представника НАБУ.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України: «Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки та заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень, перший заступник або заступник Директора Державного бюро розслідувань, заступник директора територіального управління Державного бюро розслідувань, керівник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу органу Державного бюро розслідувань, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів органу Бюро економічної безпеки України, керівник Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, а також заступники зазначених посадових осіб, які діють у межах своїх повноважень; слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 33-1 КПК України: «Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті».

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 39 КПК України: «Керівник органу досудового розслідування уповноважений: здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого».

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України: «Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 216 КПК України: «Слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень: вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду є вчинення злочину особою, яка обіймає будь-яку з посад, визначених п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 2 та 3 ч. 5 ст. 216 КПК України: «Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини».

Відповідно до вимог абз. 4 п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України: « У разі встановлення підрозділом внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України кримінальних правопорушень, передбачених статтями 354, 364-370 Кримінального кодексу України, які були вчинені службовою особою Національного антикорупційного бюро України (крім Директора Національного антикорупційного бюро України, його першого заступника та заступника), такі кримінальні правопорушення розслідуються детективами зазначеного підрозділу».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування». Відповідно до вимог примітки ст. 45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Відповідно до вимог примітки ст. 45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України»: «Національне антикорупційне бюро України (далі - Національне бюро) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових».

Відповідно до вимог п. п. 1 п. 2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, до Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Зі змісту зазначених норм видно, що належність кримінального правопорушення до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а саме: належністю кримінального правопорушення до переліку корупційних злочинів, зазначених у примітці до ст. 45 КК України або/та кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України та обов`язковою наявністю хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Дослідивши звернення від 16 серпня 2023 року, адресоване Директору НАБУ, слідчий суддя зазначає, що вказаний процесуальний документ не містить у собі викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також вимоги внести відомості до ЄРДР.

Слідчий суддя погоджується з доводами представника НАБУ про те, що звернення від 16 серпня 2023 року стосується неотримання ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» відповіді за заявою від 05 липня 2023 року та не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України.

Разом з тим, зі змісту прохальної частини скарги та звернення від 05 липня 2023 року, яке також було долучено до цієї скарги, видно, що ОСОБА_2 , як представник громадської організації, просить керівника Управління внутрішнього контролю НАБУ розпочати перевірку на доброчесність та моніторинг способу життя заступника Директора територіального управління НАБУ у м. Львові ОСОБА_4 , а також провести службове розслідування, за результатом якого, у випадку наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове слідство. Тобто, звернення ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» від 05 липня 2023 року за своєю формою та змістом також не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містить у собі викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

З огляду на зазначені вище норми процесуального права, слідчий суддя зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, дійсно належить до корупційних кримінальних правопорушень, а його розслідування входить до компетенції підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України у випадку його вчинення службовою особою НАБУ.

В той же час, належність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, до підсудності Вищого антикорупційного суду обумовлюється обов`язковою наявністю хоча б однієї з умов, передбачених п. п. 1-2 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України встановлює умови підсудності Вищого антикорупційного суду виключно стосовно кримінальних правопорушень, передбачених ст. 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що посада заступника Директора територіального управління НАБУ у м. Львові не належить до переліку посад, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, що виключає підсудність цього кримінального правопорушення за вказаним пунктом. Крім того, службова особа НАБУ не є службовою особою правоохоронного органу, оскільки НАБУ, відповідно до вимог Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, а тому вказані обставини виключають підсудність за п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.

За таких обставин, вказане кримінальне правопорушення не підсудне Вищому антикорупційному суду у зв`язку з відсутністю обов`язкових умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, а тому вимоги скарги не можуть бути задоволені.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України видно, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Враховуючи те, що ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» звернулась із заявою від 16 серпня 2023 року до Директора НАБУ, який не є слідчим та керівником органу досудового розслідування, а тому не може здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що бездіяльність Директора НАБУ в порядку ст. 303 КПК України не може бути оскаржена.

Крім того, зі змісту звернення ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» від 16 серпня 2023 року видно, що заява про вчинення кримінального правопорушення від 05 липня 2023 року була направлена на електронну адресу НАБУ 07 липня 2023 року, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що днем звернення із заявою про вчинене кримінальне правопорушення є саме 07 липня 2023 року. Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, уповноважена особа НАБУ, не пізніше 24 годин після отримання (подання) заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язана внести відповідні відомості до ЄРДР, обов`язок щодо внесення відомостей у цьому випадку мав бути виконаний не пізніше 08 липня 2023 року.

За таких обставин, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, а тому у даному випадку представники ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» могли звернутися зі скаргою, починаючи з 09 липня 2023 року до 18 липня 2023 року включно. Однак, зі штампу, який міститься на скарзі видно, що ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» звернулася з вказаною скаргою до Вищого антикорупційного суду 28 серпня 2023 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку.

Узагальнюючи викладене, слідчий суддя зазначає про те, що вказане кримінальне правопорушення не належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, з огляду на вимоги п. п. 1 - 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, що в свою чергу позбавляє слідчого суддю Вищого антикорупційного суду здійснити судовий контроль.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 214, 216, 303, 307, 372, 376 КПК України, дійшов висновку про те, що скарга ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю НАБУ задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

У задоволенні скарги ГО «Міжнародне антикорупційне бюро» на бездіяльність посадових осіб Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений учасникам судового провадження 06 вересня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1