Справа № 333/261/23
Провадження № 1-кс/333/1279/23
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання ГУНП в Запорізькій області в особі уповноваженої особи в порядку самопредставництва ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 15 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ГУНП в Запорізькій області, звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 15 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

18 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у справі № 333/261/23 задоволено клопотання прокурора другого слідчого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000008 від 15 січня 2023 року, накладено арешт на транспортний засіб «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 (службовий поліцейський автомобіль), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, буд, 29, ) та один ключ від вказаного транспортного засобу, а також визначено місце зберігання майна на штрафмайданчику за адресою м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, б. 13.

Зазначена ухвала є виконаною та такою, що досягла своєї мети. Арештований транспортний засіб в рамках кримінального провадження № 0000008 від 15 січня 2023 року перебуває на штрафмайданчику.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні № 0000008 від 15 січня 2023 року проведено всі необхідні слідчі дії (огляд транспортного засобу, судові експертизи тощо) вважають, що в подальшому застосуванні арешту транспортного засобу «Renault Duster» (СКС RDS-02PIT), державний номерний знак НОМЕР_1 відпала потреба, оскільки буде порушувати право ГУНП в Запорізькій області, як власника майна, на користування майном та не відповідатиме принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В судове засідання представник заявника, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні клопотання наполягає у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_5 надав суду для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання з додатками та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ТУ ДБР у м. Мелітополі перебуває кримінальне провадження № 0000008 від 15 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року накладено арешт на транспортний засіб «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 (службовий поліцейський автомобіль), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Запорізькій області (м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, буд, 29, ) та один ключ від вказаного транспортного засобу, а також визначено місце зберігання майна на штрафмайданчику за адресою м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, б. 13.

Із зазначеної вище ухвали слідчого судді вбачається, що метою накладення арешту було забезпечення можливості проведення слідчих дій.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, на теперішній час досудове розслідування триває, про підозру жодній особі не повідомлялося, всі необхідні слідчі та процесуальні дії проведено, призначено ряд судових експерти, висновки яких долучено до матеріалів кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених в пункті 21 частини 1 статті 7 КПК України є розумність строків.

Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 статті 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи зі змісту ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, відчуження та розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в силу статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Сполученого Королівства (AGOSI v. The United Kingdom від 24.10.1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994 року), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

З викладених вище норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

При вирішенні питання про наявність достатніх підстав вважати, чи існує потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на транспортний засіб в ході розгляду клопотання заявника про скасування арешту з майна, слідчий суддя має враховувати підстави, визначені ст.ст. 170, 173 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя повинен брати до уваги необхідність такого арешту з огляду на завдання кримінального провадження, наслідки арешту для особи, відносно майна якої застосовується відповідний арешт.

Стаття 64 Конституції України встановлює конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до положень діючого законодавства України органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На даний час мета, яка була підставою для накладення арешту, а саме забезпечення доступу до автомобіля контролюючих органів та фахівців для проведення дослідження, досягнута.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду клопотання про скасування арешту з майна обставини кримінального провадження, те, що в межах кримінального провадження з використанням даного автомобіля проведені необхідні слідчі дії, а саме судова експертиза, за результатами якої надано висновок експерта, слідчий суддя вважає, що подальше перебування автомобіля на майданчику для зберігання вилучених та арештованих транспортних засобів є порушенням прав власника на мирне володіння своїм майном, а тому слідчий суддя не вбачає потреби в подальшому утриманні транспортного засобу органом досудового розслідування і вважає за можливе скасувати такий арешт майна.

Також слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт з ключа від замку запалювання марки «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 , у кількості 1 шт., оскільки, як свідчать матеріали кримінального провадження, у їх утриманні відсутня потреба.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 22, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ГУНП в Запорізькій області в особі уповноваженої особи в порядку самопредставництва ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000008 від 15 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року в межах кримінального провадження № 0000008 від 15 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України постановленої у справі № 333/261/23, провадження № 1-кс/333/200/23, на:

- транспортний засіб марки «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 (службовий поліцейський автомобіль), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Запорізькій області та перебуває на штрафмайданчику за адресою м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, б. 13;

- ключ від замку запалювання автомобіля марки «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 , у кількості 1 шт.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути ГУНП в Запорізькій області:

- транспортний засіб марки «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 (службовий поліцейський автомобіль), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Запорізькій області та перебуває на штрафмайданчику за адресою м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, б. 13;

- ключ від замку запалювання автомобіля марки «Renault Duster» (СКС RDS-02Pn), державний номерний знак НОМЕР_1 , у кількості 1 шт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1