Справа № 642/2358/23
н/п 1-кс/642/1384/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в режимі відеоконференції, скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат вказав, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві перебували матеріали кримінального провадження №0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України, розпочатого на виконання Ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 р., якою зобов`язано уповноважену посадову особу ТУ ДБР у м. Полтаві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 146-1 КК України по факту незаконного затримання та позбавлення волі останнього протягом дві доби з 17.09.2022 по 19.09.2022 року.

18.04.2023 року слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 прийнято процесуальне рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146-1 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінально-процесуального кодексу України закрито кримінальне провадження №0000019.

Заявник вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, незаконною, не обгрунтованою, і такою, що носить характер формальної відписки, не містить інформації щодо проведених процесуальних дій, не відповідає завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України в частині повноти і неупередженості розслідування, а також захисту інтересів особи від кримінальних правопорушень.

Слідчий не допитав осіб, які затримували ОСОБА_5 , не було допитано також інших свідків, які були свідками безпосереднього його затримання, та не проведено інших необхідних слідчий дій, які б дозволили встановити дійсні обставини затримання ОСОБА_5 .

Скаржник посилається на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив задовольнити, також додав, що заявник ОСОБА_5 в ході досудвого розслідування не допитувався.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином, суду на запит матеріали кримінального провадження надані не були, а тому скарга розглядається на підставі наявних матеріалів.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши доводи поданої скарги, та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава знаходилось кримінальне провадження №0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава ОСОБА_4 від 18.04.2023 року кримінальне провадження №0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 146-1 КК України.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 є заявником, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України представник заявника має право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Пункт 2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий (прокурор) всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ухвалюючи рішення за даною скаргою, слідчий суддя погоджується з доводами скаржника в тій частині, що у ході досудового розслідування слідчим не був допитаний сам ОСОБА_5 , як заявник, про відомі йому обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

З тексту постанови слідчого протилежного не встановлено.

Згідно п. 2 ч. 5ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки, закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що застаттею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців; доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

В постанові від 18.04.2023 року, зокрема, підставою до закриття кримінального провадження слідчий зазначив ст. 284КПК України (відсутність складу кримінального правопорушення). Проте, у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Резолютивна частина постанови слідчого від 18.04.2023 року не конкретизована, оскільки закриття кримінального провадження за відсутністю конкретного складу кримінального правопорушення можливе лише відносно певних осіб, а слідчий зазначив лише про відсутність складу кримінального правопорушення, проте, в діях яких осіб не вказав, що у сукупності із наведеними вище доводами є підставою для скасування постанови слідчого, у зв`язку з її невідповідністю вимогам КПК України.

Зазначені недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прийнята постанова є передчасною, постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, при проведенні досудового розслідування необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, вказаного в повідомленні про вчинення злочину, надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам; в достатньому для встановлення об`єктивної істини, провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

За змістом положень п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Згідно ч. 3ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.284,303,306,307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 від 18.04.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 146-1 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1