Справа № 629/1185/23
Провадження № 1-кс/629/541/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000012 від 03.01.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.1 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 12.05.2023 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.1 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що ОСОБА_4 всупереч вимогам статей 7,8,12,13,27,36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав наркотичний засіб - метадон, який відповідно до Списку №1 Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, є наркотичним засобом, обіг якого обмежується, з метою його подальшого збуту іншим особам.

13.01.2023, в період часу з 15-49 год. по 15-50 год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконного зберігав вказаний наркотичний засіб, маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичного засобу, перебуваючи на балконі даної квартири, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, збув ОСОБА_7 , який здійснював оперативну закупку наркотичного засобу, фрагмент блістера з двома таблетками метадону, який знаходився у пачці цигарок, яку ОСОБА_4 кинув з балкону ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_7 , отримавши вказану пачку цигарок дістав з неї фрагмент блістера з двома таблетками метадону, поклав до неї грошові кошти в сумі 200 грн. та закинув назад на балкон ОСОБА_4 , як плату за наркотичний засіб.

Таким чином, ОСОБА_4 за 200 грн. продав ОСОБА_7 , тобто незаконно збув, наркотичний засіб - метадон, маса якого в перерахунку на масу таблеток склала: 0,0410 грам.

03.01.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.1 КК України.

11.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.1 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який свою провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, повідомив що дійсно отримує безкоштовно таблетки метадону за програмою як наркозалежний, при цьому нікому не продавав ці таблетки, питання застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою запропонованого слідчим та прокурором залишив на розсуд суду, прокурора ОСОБА_3 , який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, враховуючи, що прокурором при доведенні обставин передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України не доведено п.3 вказаної частини ст.194 КПК України, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам неможливе, а тому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05 від 11.07.2006 року та «Мамедова проти Росії» №7064/05 від 01.06.2006 року, зазначено, що «твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини не є достатнім для обрання запобіжного заходу», «посилання на тяжкість обвинувачень, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи; національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, вважаю, що відносно ОСОБА_4 є достатньо підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, на свідків не впливав, від органів досудового слідства не ухилявся та прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним в клопотанні неможливе. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.177,181,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000012,відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000012 від 03.01.2023, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати вищевказане житло цілодобово.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до кабінету старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , з періодичністю 1 раз на тиждень щочетверга з 08-00 год. до 17-00 год.; 2) не відлучатися із м.Лозова без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , визначити до двох місяців тобто до 10.07.2023.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Лозівського РВП ГУНП в Харківській області для виконання, старшому слідчому СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 для відома.

Роз`яснити, що згідно ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1