Справа № 299/2060/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-кп/4806/480/23, за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, не працюючого, неодруженого, раніше судимого.

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , на 60 днів, до 09 жовтня 2023 року включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що у провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області на розгляді знаходиться об`єднане судове провадження за обвинувальними актами у кримінальних провадженнях №0000078 від 16.02.2022, №0000241 від 21.05.2021, №0000185 від 08.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . У вказаному судовому провадженні 09 серпня 2023 року, прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. З клопотання убачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи 05.11.2021 засудженим Виноградівським районним судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальні правопорушення за таких обставин. Так, 16 лютого 2022 року, приблизно о 04 годині, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями нiхто не спостерiгає, шляхом відкриття вхідних дверей, проник до квартири, звідки повторно, таємно з дитячої кімнати викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7» 3/32 GB, s/n НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чорного кольору, вартість якого згiдно з висновком експерта від 16.02.2022 становить 2200 гривень. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно з дерев`яного столику в дитячій кімнаті викрав ноутбук марки «DELL», модель: PP41L, Ref Number: 08225, чорного кольору, вартість якого згiдно з висновком експерта вiд 16.02.2022, становить 3000 гривень та жіночий гаманець чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта від 11.03.2022 становить 436,50 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 7000 гривень, після чого із викраденим зник, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 12636,50 гривень. За вчинення цих дій ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло. Крім цього, 16 лютого 2022 року приблизно о 04 годині, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_7 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення документів та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрав паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_7 , паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 та карту для виплат банку «Укргазбанку», № НОМЕР_3 , після чого із викраденим зник. За вчинення цих дій ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - у незаконному заволодiннi будь-яким способом паспортом. З матеріалів клопотання також убачається, що 19.04.2023 слідчим суддею відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.06.2023, а ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2023 продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою на строк 60 днів до 10.08.2023 включно. У клопотанні прокурор зазначає, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують і досі, а саме: є ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, враховуючи те, що обставини, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків, - відсутні, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В ухвалі суд зазначив, що доводи, викладені прокурором у клопотанні є слушними з огляду на таке. Так, 19.04.2023 слідчим суддею відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.06.2023, а ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.06.2023 продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою на строк 60 днів до 10.08.2023 включно. Враховуючи те, що прокурором доведено, а суд переконався, що з часу обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини у кримінальному провадженні не змінилися, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, не відпали, обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам. Крім того, судом взято до уваги і те, що обвинувачений ніде не працював і не навчався, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується негативно, раніше засуджений за вчинення тяжкого злочину проти власності, на шлях виправлення не став та органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину проти власності. Тому, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_5 , вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що прокурором не доведено існування жодного ризику, визначеного у ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою апелянтка вважає занадто суворим для обвинуваченого ОСОБА_6 . Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрати запобіжний захід - особисте зобов`язання або домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали суду, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого, адвокатки ОСОБА_5 , та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: сторона захисту не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі обвинуваченого ОСОБА_6 і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого в судове засідання; сторона обвинувачення не подавала заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги; адвокатка ОСОБА_5 , подала письмове клопотання про розгляд справи без їх участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк від 3 до 6 років), у тому числі й те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, визначеного вироком Виноградівського районного суду від 05.11.2021, який на даний момент ще не набрав законної сили; дані про особу обвинуваченого (раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працював, не навчався, не має міцних соціальних зв`язків); відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків - переховування ОСОБА_6 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, незаконний вплив на потерпілу чи свідків з метою зміни ними показів на його користь, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не відпали та не зменшилися.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані у суді першої інстанції. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, у тому числі його поведінки під час досудового розслідування, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено існування жодного ризику, визначеного у ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 є молодий за віком, має постійне місце проживання, сім`ю, на час взяття під варту проживав з цивільною дружиною, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують наявність вищеописаних ризиків і не дають підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2, 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 , та продовжено запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 днів, до 09 жовтня 2022 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: