Справа № 621/2774/20
Пр. № 1-кп/621/40/23
ВИРОК

Іменем України

18 травня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянки України, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , не працюючої, неодруженої, із повною середньою освітою, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

установив:

13.07.2020 року близько 21 години, в приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_1 , знаходились ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які розпивали спиртні напої.

В той же день, близько 21 години, знаходячись за вищевказаною адресою, у ході сумісного розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 раптово виникла сварка на ґрунті ревнощів. Під час зазначеної сварки 13.07.2020 року близько 21 години, у ОСОБА_5 , яка була присутня при конфлікті між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і, свідомо припускаючи їх настання, нанесла ОСОБА_4 один ударкухонним ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/150-Зм/20 від 16 серпня 2020 року, одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини з частковим ушкодженням стінки сигмоподібної кишки та її брижі, що ускладнилось у своїй течії розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке по ступеню тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнала частково, від дачі показань відмовилась на підставі статті 63 Конституції України.

Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме:

Даними протоколу місця події від 14.07.2020 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що огляд проводився за адресою АДРЕСА_1 , де було виявлено елемент пластикового чохлу від ножа, яким ОСОБА_5 нанесла удар в область живота ОСОБА_4 та наволочку у приміщенні кухні з речовиною бурого кольору схожу на кров. (т.1 а.с. 181-185)

Даними протоколу огляду місця події від 14.07.2020 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що огляд проводився за адресою АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 добровільно надав працівникам поліції ніж з дерев`яною рукояткою та пояснив, що цим ножем ОСОБА_5 нанесла удар ОСОБА_4 (т.1 а.с. 186-189)

Даними постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 14.07.2020 року, відповідно якої речовими доказами визнано ватну ковдру блакитно-зеленого кольору, на якій маються нерівномірні плями бурого кольору, схожі на кров; дитяча кофта білого кольору з написом на задній частині «Hello Kitty» з нерівномірними плямами бурого кольору, на якій маються нерівномірні плями бурого кольору, схожих на кров; наволочка світло-зеленого кольору, з нерівномірними плямами бурого кольору, схожих на кров; ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, без гравірування на лезі, які знаходяться на зберіганні у відділі поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. (т.1 а.с.190-191)

Даними висновків судово-медичних експертиз №12-14/150-Зм/20 від 16 серпня 2020 року, №12-14/189-Зм/20 від 28.09.2020 року згідно яких у ОСОБА_4 мали місце: одне проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини з частковим ушкодженням стінки сигмоподібної кишки та її брижі, що ускладнилось у своїй течії розвитком внутрішньочеревної кровотечі. Вказане тілесне ушкодження утворилось від одноразової дії предмета, що має колото ріжучі властивості, індивідуальні особливості якого своїй травмуючій поверхні не відобразилось, можливо в наслідок нанесення удару ножем, по напряму спереду назад, декілька знизу верх та справа наліво, і могло бути отримано в строк та при обставинах вказаних в постанові. По ступеню тяжкості це тілесне ушкодження кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Виключена можливість утворення вищевказаного тілесного ушкодження при падінні ОСОБА_4 з висоти власного росту, або в наслідок само спричинення, що не характерно для даного виду травми. Свідчення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 надані ними під час слідчого експерименту в цілому не суперечать судово-медичним даним як в механізмі нанесення тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення потерпілому і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. (т.1 а.с.213-214, а.с.228-229, 234-235)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.09.2020 року та відеозаписом до нього за участі ОСОБА_5 , де у присутності свого захисника ОСОБА_5 зазначила кількість та механізм нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_4 що мало місце 13.07.2020 року. (т. 1 а. с. 224-227)

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.07.2020 року та відеозаписом до нього за участі ОСОБА_9 де вона розповіла та зазначила кількість та механізм нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_4 що мало місце 13.07.2020 року. (т. 1 а. с. 230-233)

Даними висновку експерта №14/602-С/20 від 03.09.2020 року, згідно якого на кофті дитячій знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Кров в даних об`єктах належить до групи О з ізогемоглютинінами анти-А і анти-В походження якої від ОСОБА_4 не виключається. (т.1 а.с. 240-242)

Даними висновку експерта №14/601-С/20 від 01.09.2020 року, згідно якого на наволочці знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Кров в даних об`єктах належить до групи О з ізогемоглютинінами анти-А і анти-В походження якої від ОСОБА_4 не виключається. (т.1 а.с. 244-245)

Даними висновку судово-психіатричного експерта №431 від 17.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_5 на теперішній час хронічного психіатричного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.1 а.п.249-257)

Показаннями свідка ОСОБА_10 , які надані в судовому засіданні. Так свідок пояснив, що він знаходився в гостях у ОСОБА_4 де ще знаходились його дружина, сестра дружини та діти. В той день, точної дати він не пам`ятає, вони відпочивали та пили пиво. Потім він побачив, що ОСОБА_4 впав на підлогу у коридорі та коли він спитав в нього що з ним трапилось, він відповів, що його підрізали. Також ОСОБА_4 сказав йому, щоб він поліції сказав, що він впав на шампура.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2020 з відеозаписом до нього за участі потерпілого ОСОБА_4 , де він розповів про те, що у нього виник конфлікт з його дружиною ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 в цей час перебувала разом з ними в одному приміщенні і різала салат та в неї у правій руці знаходився ніж. (т.2, а.п.2-7)

Дані протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2020 з відеозаписом до нього за участі потерпілого ОСОБА_4 , де він зазначає, що сам наколовся на ніж, коли різко повернувся до ОСОБА_5 , суд сприймає критично та відхиляє, оскільки вони суперечать висновкам експерта № 12-14/198-Зм/20 від 29.09.2020, згідно якого виключена можливість утворення вищевказаного тілесного ушкодження при падінні ОСОБА_4 з висоти власного росту, або в наслідок само спричинення, що не характерно для даного виду травми. Свідчення ОСОБА_4 дані ним в якості потерпілого, в ході проведення слідчого експерименту , суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення йому тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення, і не відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. Виключена можливість спричинення вищезазначеного тілесного ушкодження самим ОСОБА_4 з власної необережності, наштрикнувшись на ніж, який тримала в руці ОСОБА_5 , що нехарактерно для даного виду травми. (т.2 а.п.8-9)

Крім того, у судовому засіданні були допитаний потерпілий ОСОБА_4 .

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 13.07.2020 року в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які розпивали спиртні напої. В той же день у ході сумісного розпивання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_9 раптово виникла сварка на ґрунті ревнощів. Під час зазначеної сварки ОСОБА_5 зробила йому зауваження та попрохала припинити сварку з її сестрою. В цей час в неї в руках знаходився ніж, яким вона нарізала салат та коли він різко повернувся до неї, то наколовся на ніж. Після цього, ОСОБА_5 викликала карету швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_9 від дачі показань відмовилась на підставі статті 63 Конституції України.

Від допиту в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 прокурор відмовився, при цьому інші учасники судового провадження, в тому числі сторона захисту, не наполягали на виклику його в судове засідання.

Даючи оцінку показанням потерпілого ОСОБА_4 , в тій частині, в якій він стверджував, що він самостійно наколовся на ніж, який тримала у руці ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що потерпілий намагається виправдати дії ОСОБА_5 . Покази потерпілого ОСОБА_4 спростовуються, по-перше, даними висновку експерта № 12-14/198-Зм/20 від 29.09.2020, в якому зазначено про те, що можливість спричинення вищезазначеного тілесного ушкодження самим ОСОБА_4 з власної необережності, наштрикнувшись на ніж, який тримала в руці ОСОБА_5 виключена та таке ушкодження нехарактерно для даного виду травми (т.2 а.п.8-9), по-друге, показаннями свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що коли він спитав у ОСОБА_4 , що з ним трапилось, він відповів, що його підрізали. Також ОСОБА_4 сказав йому, щоб він поліції сказав, що він впав на шампура.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватою у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Висновок експерта №15-12/781-С/20 від 05.09.2020, суд визнає неналежним доказом, оскільки згідно його даних на кухонному ножі сліди крові не виявлені.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено наявності у обвинуваченої ОСОБА_5 умислу на закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_4 .

Так, суд зазначає, що за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали.

Так, судом з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_5 завдала ОСОБА_4 лише один удар, який спричинив проникаюче сліпе колото-різане поранення черевної порожнини з частковим ушкодженням стінки сигмоподібної кишки та її брижі, та маючи реальну можливість продовжити заподіяння потерпілому ударів у життєво-важливі органи, вона більше ударів не завдавала, при цьому з показань потерпілого та явки з повинною вбачається, що саме обвинувачена ОСОБА_5 викликала швидку, що свідчить про відсутність у обвинуваченої умислу на закінчений замах на вбивство потерпілого та про наявність непрямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і необережну форму вини щодо суспільно небезпечних наслідків, оскільки вона свідомо припускала їх настання.

Частиною 3 статті 337 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_5 належить перекваліфікувати з частини 2 статті 15, частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України на частину 1 статті 121 Кримінального кодексу України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України, визнається судом обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 та відсутність відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання.

Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину.

Вивченням особи ОСОБА_5 , судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувала, не працювала, за місцем фактичного проживання характеризується як особа, у відношенні якої скарг не надходило, має двох неповнолітніх дітей 2005 року народження та 2015 року народження.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує, що нею скоєно тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 , покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 , є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, судом встановлено, що до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Враховуючи ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та те, що ОСОБА_5 , засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, тому, суд приходить до висновку про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 , в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 02 січня 2023 року до набранням цим вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи ч.4 ст.174 КПК України, накладений ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2020 арешт на майно слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 02.01.2023 року тобто з моменту її фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 02.01.2023 до набрання цим вироком законної сили.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2020 після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази: ватну ковдру блакитно-зеленого кольору, на якій маються нерівномірні плями бурого кольору, схожі на кров; дитяча кофта білого кольору з написом на задній частині «Hello Kitty» з нерівномірними плямами бурого кольору, на якій маються нерівномірні плями бурого кольору, схожих на кров; наволочка світло-зеленого кольору, з нерівномірними плямами бурого кольору, схожих на кров; ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, без гравірування на лезі, які знаходяться на зберіганні у відділі поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1