Ухвала

іменем України

28 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 149/1066/22

провадження № 51-4989 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частинами 1, 2 статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Постановлено частково задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 37876,60 грн та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Також, постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 27749,73 грн витрат на правову допомогу, понесених останнім.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 18733,13 грн витрат на правову допомогу, понесених останньою.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2023 року задоволено апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволено частково, а вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року скасовано в частині засудження ОСОБА_5 за частиною 1 статті 125 КК, а кримінальне провадження закрито в цій частині через недоведеність вини обвинуваченого.

Постановлено виключити з вироку посилання на частину 1 статті 70 КК щодо визначення остаточного покарання.

Крім того, змінено вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року за частиною 2 статті 125 ККщодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання, стягнення витрат з ОСОБА_5 . Призначено ОСОБА_5 за частиною 2 статті 125 ККпокарання у виді штрафу в сумі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн, в дохід держави.

Також, відмовлено у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн. Повернуто ОСОБА_4 сплачений судовій збір в сумі 496,20 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 у частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Відмовлено у стягненні витрат на правову допомогу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у розмірі 18733,13 грн.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу потерпілої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Також, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 425 КПК касаційну скаргу має право подати, зокрема, потерпілий - у частині, що стосується його інтересів, але в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції.

Як вбачається з мотивувальної частини касаційної скарги, потерпіла ОСОБА_4 не погоджується, в тому числі, з оскаржуваним рішенням в частині призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання за частиною 2 статті 125 КК, а саме за вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_7 . Однак, потерпіла не звернула уваги на те, що згідно з положеннями статті 425 КПК вона має право оскаржити ухвалені судові рішення лише в частині, що стосуються її інтересів.

Тобто, у касаційній скарзі потерпіла має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК потерпіла не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.

Таким чином, недодержання потерпілою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3