Справа № 944/2704/23
Провадження №1-кп/944/883/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2023 року за № 0000436, про обвинувачення

ОСОБА_4 , уродженця с. Нагачів Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 30 березня 2023 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, та Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2915-IX від 07 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19.02.2022 строком на 90 діб, перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав грошові кошти в сумі 17500,00 гривень із сумочки, яка знаходилась на поличці шафи в кімнаті будинку, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 17500,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, вказав, що відшкодував потерпілому матеріальну шкоду та примирився з ним, у вчиненому розкаявся, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений відшкодував йому завдану шкоду, вони примирилися, жодних претензій до ОСОБА_4 він не має.

Обвинувачений, потерпілий та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

При цьому, учасникам провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, раніше не судимий, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання в межах санкції ч. 4 ст.185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 5 років.

Водночас, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення, на думку суду, можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, однак в підготовчому засідання прокурор не подавав клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1