Справа638/4896/22
Провадження № 1-кп/638/894/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 06.06.2022 року за №0000413 за обвинуваченням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової служби за контрактом інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «старший сержант», з вищою освітою, одруженого, має доньку ОСОБА_8 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресом: АДРЕСА_3 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 24.02.2022 року не з`явився вчасно до місця дислокації відділу прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » четвертого прикордонного загону ДПС України за адресом: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 16 травня 2022 року сержант ОСОБА_6 добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресом: АДРЕСА_4 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у нез`явленні вчасно на службу, вчиненому в умовах воєнного стану 24 лютого 2022 року при обставинах, що викладені у фабулі вироку визнав повністю та дав пояснення щодо вчинення ним кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам провадження. При цьому щиро кається, повністю визнає обставини злочину. Зазначив суду, що жалкує про те, що сталося, обіцяв виправитись.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч.3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , так як немає жодного сумніву в добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, особу винного, який характеризується задовільно за місцем проходження служби та позитивно за місцем постійного проживання; на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 ; перерахування 100000 (сто тисяч) грв. застави на підтримку Збройних Сил України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, а також те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення віднесене до категорії тяжких, згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст. 407 КК України.

Разом з тим, враховуючи відношення ОСОБА_6 до вчиненого, дані про його особу, вік та стан здоров`я, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України (в редакції змін, внесених Законом України від 23.04.2023 року №2198-1Х, що діяли на момент вчинення кримінального правопорушення та пом`якшують становище обвинуваченого), вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки згідно ст. 76 КК України. Підстави до застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання відсутні.

Таке покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним й достатнє для виправлення обвинуваченого, які можливі без ізоляції від суспільства, та попередження нових правопорушень, буде відповідати цілям покарання.

Частиною 1 ст. 76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені цією частиною, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Разом з тим, частиною 4 цієї статті встановлено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, щодо засуджених військовослужбовців командирами військових частин.

Зважаючи на наведені положення Закону України про кримінальну відповідальність, враховуючи що, ОСОБА_6 є військовослужбовцем та продовжуватиме військову службу, суд позбавлений можливості накласти на нього до виконання обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, зокрема прибувати до органу пробації, й наразі такий нагляд за ним має здійснювати командир військової частини за місцем служби.

У разі звільнення з військової служби протягом іспитового строку, тривалістю один рік від дня ухвалення вироку, ОСОБА_6 зобов`язаний з`явитися до органу пробації за місцем проживання й до завершення цього строку виконувати обов`язки, які передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_6 протягом встановленого іспитового строку тривалістю один рік.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік, на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 виконання таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя