Номер провадження: 11-кп/813/1251/23
Справа № 522/7153/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвокатів: ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000140 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2,3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01.06.2023 року, включно.

Цією ж ухвалою вирішено питання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 , яка наразі в цій частині не оскаржена.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вказує, що станом на 05.04.2023 року перебуває в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 4 роки 1 місяць 21 день у незадовільних умовах, за відсутності нормального харчування, вентиляції, недостатнього освітлення.

Фактично відбув половину ймовірного покарання без вироку суду.

Суд першої інстанції не обґрунтував чому не можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

На обґрунтування апеляційних вимог наводить доводи, які є ідентичними доводам апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Позиція учасників.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , їх захисники - адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційних вимог обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок та межі перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В межах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

За приписами цієї норми, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, суддя -доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

ухвалу про продовження строку тримання під вартою;

клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно положень ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000140 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК та матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, які об`єднані в одне судове провадження.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року продовжено строк тримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою до 01.06.2023 року .

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Питання про те, чи є розумною тривалість попереднього ув`язнення, не може бути оцінено абстрактно. Чи є обґрунтованим залишати обвинуваченого під вартою, слід оцінювати за фактами кожної окремої справи та відповідно до її особливостей. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до свободи особистості відповідно до статті 5 Конвенції.

Задовольнивши клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати ризики переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків , і що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, суд фактично врахував відомості, що передбачені ст. 178 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральні якості, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, докази у провадженні не досліджені, потерпілі та свідки не допитані .

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Сукупність відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та наявні у них соціальні зв`язки, які не можна визнати достатніми для того, щоб гарантувати стримуючу дію та нівелювання ризику втечі, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, з урахуванням того, що судовий розгляд провадження триває, дають підстави погодитися із висновками суду, що на цій стадії судового розгляду продовжує існувати ризик переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Обвинуваченими в апеляційних скаргах не наведено відомості, які підтверджують, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися суттєві зміни, чи з`явилися нові обставини, які не були предметом дослідження суду першої інстанції і не були ним враховані, та які суттєво могли би вплинути на висновки про вірогідність продовження існування встановлених судом ризиків.

Апеляційні скарги обвинувачених не містять доводів про необґрунтованість висновків суду про продовження існування зазначених ризиків.

Обвинувачені наводять доводи про надмірну тривалість тримання під вартою та неналежні умови перебування в установі попереднього ув`язнення.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України та існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Встановлені ризики із сплином часу та мірі дослідження судом доказів зменшуються, разом із тим у цьому кримінальному провадженні на час постановлення оскаржуваної ухвали вони ще є достатньо суттєвими.

Апеляційний суд , зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченим злочину, вчиненого за попередньою змовою із погрозою застосування насильства його характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, враховуючи обставини, передбачені 177, 178, 183 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинувачених, їх соціальні зв`язки, за відсутності доказів того, що вони здатні впливати на процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам, погоджується із висновком суду , що зміна запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на більш м`який, як про те просять апелянти, з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам .

Умови перебування в установі попереднього ув`язнення, не можна визнати самостійною та достатньою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обов`язок забезпечення належних умов утримання особи в установі попереднього ув`язнення покладено на відповідні органи державної влади та пенітенціарної системи .

Апеляційний суд перевіряє законність оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого утримання обвинувачених під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК судом першої інстанції.Сторона захисту не позбавлена можливості надати суду підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Враховуючи викладене , колегія суддів вважає, що ухвала суду з підстав, зазначених в апеляційних скаргах скасуванню не підлягає, тому у їх задоволенні належить відмовити.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання приписів ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК про здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження протягом розумного строку .

Керуючись ст.ст.177, 178, 331, 404, 405, 407, 419, 422-1, ч.2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 186, ч.2,3 ст. 187 КК України.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст.28 та ст.318 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3