ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/427/23 Справа № 695/3/23 Категорія: ч. 3 ст. 286-1 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Золотоніського райсуду Черкаської обл. від 1.05. 2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.

Нова Дмитрівка Черкаської обл.,

українця, громадянина України, має

середню освіту, не одруженого,

зареєстрований

АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 29.06.2023 р. включно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000312 від 14.11.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.

Продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що обставини по справі з часу попереднього продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу запобіжного заходу. Проаналізувавши дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину; з метою уникнення чи пом`якшення відповідальності може здійснити спроби незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України; також з метою уникнення покарання, може ухилитися від суду, а тому суд продовжив обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, відповідає особі обвинуваченого та запобігатиме можливості перешкодити інтересам правосуддя, в зв`язку із чим суд прийшов до висновку про відсутність на даний час підстав для скасування обраного та обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів. Суд також зауважив, що сторона захисту не надала доказів про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, клопотання про поновлення строку мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлена 1.05.2023 р., повний текст виготовлений 5.03.2023 р., він отримав оскаржувану ухвалу лише 9.05.2023 р. Просить скасувати ухвалу суду, тому що, на його думку, поза увагою суду залишився той факт, що з моменту оголошення повідомлення про підозру ОСОБА_8 до моменту розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою пройшло п`ять місяців, за які слідством не встановлено фактів тиску з боку останнього на потерпілого чи свідків, жодного звернення до поліції не було, ризиків того, що обвинувачений може впливати на свідків чи сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для вирішення кримінальної справи, не існує, оскільки на теперішній час досудове слідство закінчене, перебуваючи під домашнім арештом обвинувачений не зможе впливати на свідків чи інших учасників судового процесу. Відсутні підстави вважати того, що ОСОБА_8 може перешкоджати встановленню істини по справі, чи може ухилятися від явки до суду свідчить про те, що немає підстав для подальшого його тримання під вартою. Суд також не дав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_8 необхідне оперативне лікування, проте в умовах медичної частини Черкаського СІ таке оперативне втручання зробити неможливо. Просить суд звернути увагу на те, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, він характеризується позитивно, офіційно працевлаштований. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, змінивши запобіжний захід ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладених у ній доводах, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвалу суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з п. 11 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційним судом встановлено, що захисник ОСОБА_7 був присутнім в судовому засіданні 1.05.2023 р., однак копія оскаржуваного судового рішення судом не видавалася, захисник отримав копію лише 10.05.2023 р., про що свідчить розписка, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження з поважної причини, тому апеляційний суд вважає доцільним поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали та розглянути апеляційну скаргу сторони захисту по суті.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Прийшовши до такого висновку, суд першої інстанції врахував позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., згідно якої, питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунто-вано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. При цьому суд врахував, що обвинувачений є особою молодого віку, не є особою з інвалідністю, має міцні соціальні зв`язки, а саме має зареєстроване місце проживання, одружений, надана характеристика є позитивною, раніше він не судимий, крім того той факт що за даним кримінальним провадженням інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, обвинуваченому не обирався, однак зазначені обставини не є беззаперечно стримуючими факторами.

Суд першої інстанції обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, з огляду на стадію судового розгляду, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, характер і обставини вчинення кримінального правопорушення, надав оцінку особі останнього, з врахуванням чого, дійшов вірних висновків про те, що ризики, наведені прокурором існують і є доведеними, що не дає підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, яке призвело до загибелі людини, а тому він може переховуватися від суду, а також зважаючи, що допит свідків судом не розпочато та не досліджені письмові та речові докази.

З урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неспроможними доводи захисника про незадовільний стан здоров`я останнього, оскільки відповідно до відповіді філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 20.03.2023 р. № 315/ЧК-23 на даний час здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає його діагнозу, він отримує призначене амбулаторне лікування, на даний час не потребує невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ, тому у суду не було підстав для зміни запобіжного заходу у зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_8 .

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час її апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст.183, 199, 331, 405, 418, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.05.2023 р.

Ухвалу Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.05.2023 р., якою відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29.06.2023 р. залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді