ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1970/23 Справа № 215/868/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

03 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Cуддя Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0000120, внесеного до ЄРДР 11.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості від 22 лютого 2023 року в кримінальному провадженні №0000120 від 11.02.20 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з урахуванням наданої представником потерпілого ОСОБА_5 згоди прокурору на укладання угоди про визнання винуватості та підозрюваним ОСОБА_4 та визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України ОСОБА_4 звільнено від покарання з випробувальним терміном один рік, із покладенням обов`язків в період визначеного іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржений вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, вказавши правильну кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками закінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, в умовах воєнного стану. Просить призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Дослідивши апеляційні доводи прокурора, вважаю, що у відкритті провадження по апеляційній скарзі прокурора слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, регламентований Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 394 КПК України визначено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, вичерпний перелік підстав та осіб, які можуть подавати апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості передбачений ч. 4 ст. 394 КПК України.

За п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачувався за за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. І за цим обвинуваченням між ним та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості.

Як убачається із оскаржуваного вироку, суд 1-ї інстанції затвердив цю угоду. Але хоча в мотивувальній частині вироку суд і формулював доведеним обвинувачення у вчиненні закінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, в умовах воєнного стану, суд все ж помилково кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений склад крадіжки чужого майна, вчиненої в умовах воєнного стану.

Однак, ні кваліфікація за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ні за ч. 4 ст. 185 КК України не виключає згідно ч. 4 ст. 469 КПК України можливість укладання угоди про визнання винуватості.

За оскарженим вироком ОСОБА_4 призначено саме те покарання, яке зазначено в угоді про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК, зокрема, крім випадків оскарження прокурором вироку на підставі угоди про визнання винуватості з інших підстав, ніж призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, а також затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно із ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена (п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК).

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що наведені прокурором підстави не дають йому права у розумінні ч. 4 ст. 394 КПК України на оскарження вироку суду першої інстанції, яким затверджено угоду про визнання винуватості, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 523/13129/17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 р. у справі № 947/10464/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Керуючись ст. 394, ч. 4 ст. 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0000120, внесеного до ЄРДР 11.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_2