Справа № 461/6526/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/541/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

з участю прокурора - ОСОБА_8

підозрюваного - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 червня 2023 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2023 року, скасувати її та постановити нову ухвалу якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, захисник зазначає, що 03.05.2023 була проголошена лише резолютивна частина оскаржуваної ухвали, повний текст ухвали він не отримував. Судове рішення було оприлюднено в ЄДРСР 08.05.2023 та лише з цього моменту була можливість сформувати та подати апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.178,183 та 194 КПК України, оскільки суд не об`єктивно дослідив обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Стверджує, що суд неналежно дав оцінку особі підозрюваного та за своїм видом обраний запобіжний захід є несправедливим через його суворість.

Зазначає, що ч.4 ст.183 КПК України хоча і передбачає право не визначати розмір застави, але вона є імперативною, тобто це право, а не обов`язок суду, а тому, на думку захисника, враховуючи особу підозрюваного та відсутність обґрунтованих ризиків, суд повинен був при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави.

Просить врахувати те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю, на його утриманні перебуває малолітня дитина, має постійне місце проживання, до затримання мав постійне місце роботи та працював, не судимий та те, що у підозрюваного відсутній ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Як слідує з матеріалів провадження, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000270 від 03.12.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст.436-2 КК України.

09 грудня 2022 року, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2022 застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 06.02.2023.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000270 від 03.12.2022 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст.436-2 КК України, до шести місяців, тобто до 09 червня 2023 року.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що правильно встановив слідчий суддя.

При вирішенні питання про можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , у межах строку досудового розслідування, слідчий суддя врахував те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, які є особливо тяжким злочином та тяжкими злочинами у розумінні ст. 12 КК України, та особу обвинуваченого.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання врахував наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також те, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зазначені обставини і наявність вищевказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_7 під вартою, вказані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.

За таких обставин, доводи захисника про недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свого підтвердження не знайшли.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які, згідно підозри, інкримінується підозрюваному, а саме того, що злочини, передбачені ч.2 ст. 111, ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_9 , є злочинами проти основ національної безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема громадської та національної безпеки України.

Доводи в апеляційній скарзі про наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, те, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та на його утриманні перебуває малолітня дитина, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до аб. 3 ч. 4ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5,260,261,437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді при розгляді даного клопотання не визначати розмір застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства.

Отже вимогу сторони захисту щодо визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими.

З огляду на наведене, слідчий суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з підстав, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

поновити захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді