У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2023

Справа № 331/4062/23

Провадження № 1-кс/331/1306/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюза матеріалами кримінального провадження № 0000452, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань «01» травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлучений, на утриманні не має малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-05.08.1999 Заводським районим судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочене виконання покарання на 2 роки.

-05.07.2000 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення ст. 14 лікування від наркоманії, на підставі ст. 43 КК України приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.1999 року та остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. 22.07.2003 звільнено умовно-достроково, невідбутий термін 4 місяці 8 днів.

-28.09.2011 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

- 16.12.2013 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.121, ч.1 ст.203-2, ч. 1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією грального обладнання, штраф 170 000 гривень на підставі ст. 72 КК України (виконується окремо). Звільнився 15.06.2018 умовно-достроково. Невідбутий термін 1 рік 6 місяців 20 днів. На підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2014 року до покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2013 частково приєднано не відбуту частину покарання призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2011 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, визначено порядок виконання обох вироків у вигляді 7 років одного місяця позбавлення волі та стягнення 170000 грн. штрафу, який виконувати самостійно, з конфіскацією грального обладнання.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання в якому зазначено,що ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав кристалічну речовину, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою збуту.

В подальшому, 08.06.2023, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон». Після чого, приблизно об 14 годині 00 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Базарна» в місті Запоріжжя, подзвонив ОСОБА_6 де в ході телефонної розмови з останнім, замовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон за грошові кошти у сумі 900 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 в ході особистої зустрічі передав в руки ОСОБА_6 , на зупинці громадського транспорту «Базарна», після чого, ОСОБА_6 , збув ОСОБА_7 два паперових згортка з кристалічною речовиною.

Після чого ОСОБА_7 переніс вказані два паперових згортка з кристалічною речовиною до будинку АДРЕСА_3 де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції два паперових згортка з кристалічною речовиною, які згідно висновку експерта від № СЕ-19/108-23/8730-НЗПРАП від 09.06.2023 містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маси метадону складають 0,1645 г, 0,1591 г. ( в перерахунку на основу). Загальна маса метадону складає 0,3236 г. ( в перерахунку на основу).

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут, наркотичного засобу.

В подальшому, ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав кристалічну речовину, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою збуту.

В подальшому, 29.06.2023, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу, домовився про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон. Після чого, приблизно о 15 годині 40 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_7 , знаходячись у сквері «Прикордонників», поряд з будинком по АДРЕСА_4 , подзвонив ОСОБА_6 де в ході телефонної розмови з останнім, замовив наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, за грошові кошти у сумі 900 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 в ході особистої зустрічі передав в руки ОСОБА_6 , у сквері «Прикордонників», поряд з будинком по АДРЕСА_4 , після чого, ОСОБА_6 , збув ОСОБА_7 два полімерних згортка з кристалічною речовиною.

Після чого ОСОБА_7 переніс вказані два полімерних згортка з кристалічною речовиною до будинку АДРЕСА_5 де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції два полімерних згортка з кристалічною речовиною, яка згідно висновку експерта від № СЕ-19/108-23/10136-НЗПРАП від 30.06.2023 містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Маси метадону складають 0,17567 г, 0,17029 г. (в перерахунку на основу). Загальна маса метадону складає 0,34596 г. (в перерахунку на основу).

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно.

30 червня 2023 року, було повідомлено про підозру у вищевказаному злочині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:Заявою ОСОБА_8 від 01.05.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.05.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.05.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 07.06.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.06.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.06.2023; Протокол огляду місця події від 07.06.2023;Висновком експерта № СЕ-19/108-23/8730-НЗПРАП від 09.06.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.06.2023;Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 21.06.2023;Протокол огляду місця події від 29.06.2023;Висновком експерта СЕ-19/108-23/10136-НЗПРАП від 30.06.2023; Протокол затримання особи, в порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законодавством передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести років до десяти років з конфіскацією майна.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано:

- наявністю вагомих доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст.307 КК України;

- тяжкістю покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України карається позбавленням волі на строк від шести років до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- наявність у підозрюваного судимостей за вчинення корисливих злочинів;

Про наявність ризику переховування від суду свідчить тяжкість інкримінованого злочину, а також той факт, що підозрюваний може отримати покарання у вигляді довготривалого позбавлення волі.

Також приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 мешкає по АДРЕСА_1 у орендованому будинку і не має постійного місця мешкання, не працевлаштований, не має родичів, зловживає наркотичні речовини, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість покарання за скоєні ним злочини, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду може покинути територію міста Запоріжжя.

Наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 16.12.2013 Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.1 ст.203-2, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, штраф 170000 гривень. Звільнився 15.06.2018 умовно-достроково. Невідбутий термін 1 рік 6 місяців 20 днів знов вчинив корисливий злочин, що свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти злочини.

Характер встановлених ризиків свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, таких як особисте зобов`язання, передбаченого з огляду на тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити підозрюваним дії, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України;

- особиста порука на адресу Відділу поліції №2 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість.

- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 або його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, а також не має реєстрації місця мешкання в місті Запоріжжя і не має постійного місця мешкання, що дає підстави вважати, що останній може виїхати за межі м. Запоріжжя.

На підставі вищевикладеного та беручи до уваги те, що до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки клопотання не обґрунтоване, ризики, на які посилається сторона обвинувачення та чому не можна застосувати більш м`які запобіжні заходи не мають належного обґрунтування та є безпідставними, підозра не обґрунтована та к як є провокація злочину. Підозрюваний хворіє на ВІЧ, гепатит С, потребує постійного медичного лікування, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з цивільною дружиною, має міцні соціальні зв`язки. Прохав суд застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку адвоката, суду пояснив, що є внутрішньо-переміщеною особою з Мелітопольського району, проживає разом з цивільною дружиною за адресою АДРЕСА_1 у орендованому будинку, умовно-достроковий термін відбув повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 01.05.2023 № 0000452 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а 29.06.2023 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

29.06.2023 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

30.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, у тому числі: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, висновками експертиз, протоколом затримання ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1,2 ст.307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра цілком обґрунтована, а доведеність винуватості, як і достовірність, допустимість доказів сторони обвинувачення, буде перевірятись судом під час судового слідства.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховує наявність ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього зобов`язань, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено обмежений перелік підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не довели.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можуть забезпечити інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України,

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював , що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.29,62 Конституції України).

Вирішуючи питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя виходить з того, що він має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки( проживає з цивільною дружиною), хворіє, покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя відбув повністю.

У судовому засіданні адвокат надав відомості щодо хвороби ОСОБА_6 ..

Наявною підставою, на час розгляду подання, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , схильність переховуватись від органів слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора у судовому засіданні про те, що ОСОБА_6 , з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду жодним доказом не підкріплені і, на переконання слідчого судді , є лише припущенням.

Що стосується існування ризиків, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слідчим в клопотанні та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначеного ризику.

Прокурором не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленому ризику.

Посилання прокурора на вчинення тяжкого злочину не можуть слугувати єдиною підставою для обрання ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до підозрюваного при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду, з урахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає недопустимим обґрунтування прокурора необхідності обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише тяжкістю та особливостями злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не мірою відповідальності за скоєне.

Водночас, з огляду на серйозність обвинувачення, а також для забезпечення якомога швидкого розгляду провадження по суті, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_6 , цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю (браслету), з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, так як саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

На думку суду, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Керуючись ст. ст.177,178, 181, 183, 196,369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000452, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань «01» травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України стосовно ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про застосування цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю (браслету) строком на два місяці.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово за виключенням явки до слідчого та суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це слідчому судді.

Визначити строк дії ухвали два місяці: з 01 липня 2023 року по 01 вересня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити слідчому, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1