Справа № 135/656/23
Провадження № 1-в/135/30/23
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2023 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву від імені ОСОБА_1 про вирішення питань відповідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із заявою про вирішення питань відповідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Вирішуючи питання про відкриття провадження за вищевказаною заявою, суддя виходить з такого.

Відповідно до положень ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі-Закон) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. При цьому, згідно ч.1 та ч.2 ст. 6 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 Закону, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно ч.4 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Згідно з п. 12 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Суддею встановлено, що зазначена заява від імені ОСОБА_1 надійшла у вигляді фотокопії, направленої на офіційну електронну адресу Ладижинського міського суду Вінницької області.

Як вбачається з матеріалів справи, направлена по електронній пошті заява не містить електронного цифрового підпису особи, що звертається з даною заявою.

Заява надійшла 24.05.2023 без електронного цифрового підпису.

Наведене унеможливлює ідентифікацію автора електронного документа та з огляду на положення ч.2ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визнання поданої заяви у якості процесуального документу.

При цьому підлягають врахуванню і висновки Верховного Суду із даного питання.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.07.2021 у справі № 9901/75/21 зробила висновок, що альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему «Електронний кабінет» (п. 29 постанови).

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20), від 03 червня 2021 року у справі №9901/82/21 (провадження № 11-143заі21) та від 01 липня 2021 року у справі № 9901/76/21 (провадження № 11-137заі21).

Як вбачається з заяви, вона подана не через підсистему «Електронний суд», подана шляхом надіслання її на електронну адресу суду без скріплення власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи.

Відтак, суддя вважає, що формування скарги у підсистемі «Електронний суд» не здійснено, електронний цифровий підпис на заяву не накладався. Відтак, спосіб звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.07.2021 у справі № 9901/75/21.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про повернення заяви, оскільки наведений недолік заяви позбавляє суддю можливості перевірити, що заяву подала особа, яка має на це право, а також перевірити дійсне волевиявлення заявника на подання такої заяви.

Крім того, заява, подана від імені ОСОБА_1 підлягає поверненню виходячи із такого.

Згідно статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до частини першої статті 12Закону України«Про судоустрійі статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 7КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема, мова, якою здійснюється кримінальне провадження (пункт 22).

Відповідно до частини першої статті 29КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Так, з матеріалів поданої заяви вбачається, що остання викладена іноземною (російською) мовою.

В ухвалах Верховного Суду від 07 червня 2019 року у справі №826/10114/17, від 03 вересня 2020 року у справі №826/6286/17, від 29 жовтня 2020 року у справі №815/1958/16 та від 07 грудня 2020 року у справі №138/132/20 викладена правова позиція про те, що процесуальні документи, які подаються до суду мають бути подані лише державною мовою.

Рішенням Конституційного суду України від 14 липня 2021 року (справа № 1-179/2019(4094/19) встановлено, що володіти українською мовою як мовою свого громадянства - обов`язок кожного громадянина України. При цьому кожен громадянин України є вільним у виборі мови або мов для приватного спілкування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року N 2704-VIII, єдиною державною (офіційною )мовою в Україні є українська мова, а у частині 6 статті 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою,крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 2 статті 14 вищенаведеного Закону передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова,ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відтак, згідно з Конституцією України, КПК України і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову.Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України, КПК України, законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «;Про забезпечення функціонування української мови як державної», документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається розгляд апеляційної скарги, або вирішується питання про відкриття апеляційного провадження мають бути викладені українською мовою.

Тобто, при оскарженні судового рішення до апеляційного суду скарга має бути викладена українською мовоючи перекладена на державну мову. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень статті 396 КПК України і визначитися щодо призначення апеляційного розгляду. Викладення апеляційної скарги іноземноюмовоює перешкодою для виконання судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Зазначене узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21), згідно з якою апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

Суд звертає увагу на неприпустимість звернення до суду з процесуальними документами (клопотаннями, заявами, скаргами) на будь-якій з іноземних мов, в тому числі російською без подання їх перекладу державною мовою, оскільки суддя позбавлений можливості ознайомитись з її оригінальним змістом, перевірити її на відповідність вимогам КПК України та прийняти обґрунтоване та мотивоване рішення за результатами розгляду такої заяви.

Враховуючи, що при поданні заяви від імені ОСОБА_1 не дотримано вимог пункту 22 частини першої статті 7КПК України щодо мови здійснення кримінального провадження, а саме подання скарги державною мовою, суддя доходить висновку, що скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронні довірчі послуги», ст. 7, 29, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву від імені ОСОБА_1 про вирішення питань відповідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» - повернути ОСОБА_1 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя