ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/341/22 Номер провадження 11-кп/814/1822/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000069 від 22.02.2022, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 (зі змінами) на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.02.2023 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, який зареєстрований по, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, не працюючого, освіта професійно-технічна, має на утриманні одну неповнолітню дитину не перебуваючого на військовому обліку, раніше судимого:

21.12.2016 Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту;

26.07.2017 Чорнухинський районним судом Полтавської області за ч.2 ст.125 КК України до 1-го року 9 місяців обмеження волі;

07.06.2020 Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт;

02.11.2021 Полтавським районним судом за ч.2 ст.389 КК України до одного місяця 23 днів арешту,,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ст. 126-1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

У вироку суду першої інстанції зазначено, що, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , з якою спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, яке виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій, негативних переживань, тощо. ОСОБА_7 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до ОСОБА_9 , дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_9 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониженні самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Зокрема, 29.01.2022, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурними словами на адресу своєї колишньої дружини, погрожував фізичною розправою, чим вчинив сімейне насильство відносно ОСОБА_6 , відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої дії, 31.01.2022, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в будинку за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурними словами на її адресу та погрожував потерпілій фізичною розправою, чим повторно вчинив сімейне насильство відносно ОСОБА_9 ,відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 05.02.2022, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 ,, знаходячись у будинку колишньої дружини ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , продовжував свої неправомірні дії, що виражалися у висловлюванні нецензурними словами на адресу колишньої дружини, погрозамивчинити фізичнурозправу щодо неї, чим повторно вчинив сімейне насильство відносно ОСОБА_9 ,відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2022 року (справа № 549/51/22) ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні вищезазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Продовжуючи протиправні дії 21 лютого 2022 року, ОСОБА_7 , в денний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до будинку ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , де повторно вчинив із нею сварку, висловлювався нецензурними словами на адресу колишньої дружини, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство та завдав потерпілій психологічних страждань.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Зазначає, що мав конфлікти зі своєю дружиною, проте суд невірно оцінив докази та визнав його винуватим у вчиненні домашнього насильства щодо потерпілої.

Захисник ОСОБА_10 у зміненій апеляційні скарзі просить пом`якшити призначене ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі. Зазначає, що обвинувачений нецензурно висловлювався та погрожував потерпілій фізичною розправою, проте фізично не бив потерпілу, а тому на думку захисника суд безпідставно призначив обвинуваченому найсуворіший вид покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний розгляд просив проводити без його участі.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, обвинуваченого на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст.412 КПК, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і ухваленні вироку відносно ОСОБА_7 районний суд не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, суд прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованого складу кримінального правопорушення та визнав його винуватим за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише зазначив про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 органом досудового розслідування за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к; в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК, що в силу положень ст.412 КПК, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст. 370,374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вирок підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.02.2023 відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4