Справа № 357/4755/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква об`єднані кримінальні провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 01.03.2023 та № 0001168 від 09.03.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калуш Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки; 09.12.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 24.04.2018 за відбуттям строку покарання; 24.02.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; 29.10.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 30.11.2022 за відбуттям строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

27.02.2023, близько 17 год. 04 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у торгівельному залі в магазині «Аврора» ТОВ «Вигідна Покупка», що розташований за адресою: будинок № 77 по вулиці Привокзальна в м. Біла Церква Київської області, скориставшись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з торгової полиці викрав бездротові навушники марки «HAVIT TW935» вартістю 349 гривень 00 копійок.

В подальшому ОСОБА_6 , не розрахувавшись за вказаний товар, залишив приміщення магазину, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив майнову шкоду ТОВ «Вигідна Покупка» на суму 349 гривень 00 копійок.

Крім того, 01.03.2023, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у торгівельному залі в магазині № 69 ТОВ «Сільпо-Фуд», що розташований за адресою: будинок № 2А по вулиці Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква Київської області, скориставшись тим, що його дії залишаються не поміченими сторонніми особами, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з торгових полиць викрав сир «СирКгAurichГрПдн 1/8 - 0,212 кг» вартістю 254 гривень 19 копійки, сир «СирКгAurichГрПдн 1/8 - 0,174 кг» вартістю 208 гривень 63 копійки та морозиво ТМ «Rud» «ThreeChocolates» вартістю 57 гривень 99 копійок.

В подальшому ОСОБА_6 , не розрахувавшись за вказаний товар, залишив приміщення магазину тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив майнову шкоду ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 520 гривень 81 копійок.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.345 КК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах.

2.4. Дослідження доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема витяги з ЄРДР за № 0000999 від 01.03.2023 та № 0001168 від 09.03.2023, з яких вбачається факт реєстрації кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, постанова про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 01.03.2023, розписка представника ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_8 від 01.03.2023, ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2023, постанова про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 28.03.2023, постанова про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 06.03.2023, розписка представника потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_9 .

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано копію паспорту ОСОБА_6 на підтвердження особи обвинуваченого та документи, які свідчать, що обвинувачений у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра медичну допомогу не отримує, на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває; раніше судимий: 05.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки; 09.12.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 24.04.2018 за відбуттям строку покарання; 24.02.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; 29.10.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 30.11.2022 за відбуттям строку покарання.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 , поза розумним сумнівом, у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, які передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочинів.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, просив призначити обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 5 років та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив призначити покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, оскільки зробив для себе висновки, розкаюється у вчиненому.

Захисник при обранні обвинуваченому міри покарання проси врахувати добровільне відшкодування шкоди та щире каяття, погодившись з думкою прокурора щодо покарання.

Представники потерпілих ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - ОСОБА_8 , ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» - ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились. Представник ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - ОСОБА_8 надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, просив визначити покарання обвинуваченому відповідно до чинного законодавства (а.п. 28). Представник ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» - ОСОБА_9 надав розписку, згідно з якою шкода, завдана вчиненими ОСОБА_6 злочинами, відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру не має.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходити з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та наслідки вчинення злочину, а саме, що завдана шкода власникам відшкодована в повному обсязі, про що свідчить відсутність претензій морального та матеріального характеру в останніх, а також вид майна та його вартість, які в кожному окремому епізоді були врази меншими за розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також, суду враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, його вік, неодружений, зі слів має неповнолітню доньку (8 років), характеристика за місцем проживання відсутня, непрацевлаштований, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, раніше неодноразово судимий.

З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчинених злочинів, їх наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та обтяжуючої, його відношення до вчиненого та поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, ураховуючи вид та вартість майна в тому числі продукти харчування, які викрадав обвинувачений, у сумі, яка є в рази меншою ніж прожитковий мінімум для працездатної особи, порівняно із суворістю покарання, пов`язаного із введенням воєнного стану, не дають підстав суду для призначення більш суворого покарання, також суд вбачає можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, суд вважає, що стимулюванням правослухняної поведінки ОСОБА_6 буде контроль за поведінкою засудженого протягом терміну, визначеного законом для тривалості іспитового строку, а також можливість його направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України судом не встановлено.

6. Цивільні позови не заявлені.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Як встановлено із матеріалів кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2023 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023, 08.06.2023. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2023 ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування засобів електронного контролю строком до 01.10.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період з 16.03.2023 по 01.08.2023 у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.185 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 27 вересня 2023 року.

Нагляд за ОСОБА_6 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Речові докази:

-2 частини сиру з написами «СирКгAurichГрПдн 1/8-0,212 гр.» та «СирКгAurichГрПдн 1/8-0,174 гр.», морозиво фірми «Rud» «ThreeChocolates», які відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 01.03.2023, розписки представника ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_8 від 01.03.2023 передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «Сільпо Фуд» - залишити представнику потерпілого ТОВ «Сільпо Фуд» ОСОБА_8 ;

-DVD-R диск з відеозаписами з камер спостереження ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», який відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 28.03.2023 зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

-DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину № 69 ТОВ «Сільпо Фуд», який відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 06.03.2023 зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю щодо ОСОБА_6 скасувати.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню в період з 16.03.2023 по 01.08.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ