Дата документу 18.09.2023Справа № 554/7038/23
Провадження № 1-кп/554/1788/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ємільчине Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді старшого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України,

в с т а н о в и в:

Викладення фактичних обставин справи, встановлених судом

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді старшого слідчого слідчого відділу Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, є службовою особою, оскільки згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України постійно здійснює функції представника влади.

Броварським ВП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001279 від 03 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

18 червня 2019 року, о 06 годині, старший слідчий слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , начальник відділення слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , а також оперуповноважені СКР Броварського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в присутності понятих, розпочали санкціонований обшук квартири АДРЕСА_2 . Під час проведення обшуку, в приміщенні цієї квартири перебували ОСОБА_13 , його дружина - ОСОБА_14 , та їх син ОСОБА_15 .

На початку проведення обшуку, 18 червня 2019 року, о 06 годині (за годинником слідчого), слідчий ОСОБА_8 почав зачитувати вголос всім учасникам слідчої дії ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. В цей час, ОСОБА_15 , 05 год 59 хв (згідно інформації ПрАТ «ВФ Україна»), з дозволу начальника відділення слідчого відділу ОСОБА_9 , здійснив зі свого мобільного телефону телефонний дзвінок, тривалістю 37 с, на мобільний телефон адвоката ОСОБА_16 , з яким 12 червня 2019 року укладено договір про надання правової допомоги. В ході телефонної розмови ОСОБА_15 повідомив адвокатові про те, що працівниками поліції проводиться обшук за місцем його мешкання, а також попросив адвоката терміново приїхати до нього додому з метою надання правової допомоги. Після оголошення ухвали слідчого судді, ОСОБА_13 повідомив, що буде спілкуватися із співробітниками поліції після прибуття на місце проведення обшуку його адвоката.

Водночас ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_13 , що останній зможе скористатися послугами адвоката тільки після закінчення слідчої дії та складання протоколу. Приблизно через 24 хв після початку проведення обшуку, до місця його проведення прибув адвокат ОСОБА_17 і ОСОБА_13 та ОСОБА_14 попросили присутніх працівників поліції відчинити адвокату двері квартири та допустити його до проведення обшуку з метою надання їм правової допомоги, однак ОСОБА_9 , діючи умисно, перешкоджаючи здійсненню правомірної діяльності представника особи - адвоката ОСОБА_16 , по наданню правової допомоги ОСОБА_13 , порушуючи встановлені законом гарантії діяльності адвоката, знову повідомив родині ОСОБА_18 , що ніхто нікого пускати не буде, оскільки проводиться слідча дія.

В цей час слідчий ОСОБА_8 , якому було достеменно відомо про прибуття адвоката, умисно ігнорував вимоги власників помешкання про їх право на отримання правової допомоги та продовжував проводити обшук, тим самим самим перешкоджаючи здійсненню правомірної діяльності представника особи та порушуючи встанолвені законом гарантії діяльності адвоката ОСОБА_16 .

В подальшому, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ще декілька разів просили, щоб хтось із працівників поліції вийшов із житла та поспілкувався із адвокатом, який в цей час стояв біля входу до квартири та дзвонив у дверний дзвінок, однак працівники поліції не відреагували та продовжували проводити обшук. Приблизно на 37 хв обшуку ОСОБА_16 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_13 , на який відповіла ОСОБА_14 та повідомила адвокату, що працівники поліції відмовляються впускати його до квартири, після чого слідчий ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на втручання в діяльність представника особи, заборонив їй спілкуватися по телефону та висунув вимогу покласти слухавку, що вона і зробила.

Одразу після цього ОСОБА_13 знову взяв свій мобільний телефон та зателефонував ОСОБА_16 , а коли той відповів, ОСОБА_13 передав слухавку ОСОБА_9 , який протягом 46 с спілкуючись із ОСОБА_16 , умисно перешкоджаючи здійсненню правомірної діяльності представника особи - адвоката ОСОБА_19 та порушуючи встановлені законом гарантії діяльності адвоката, повідомляв останньому про можливість надання правової допомоги ОСОБА_13 після закінчення слідчої дії.

Таким чином, з моменту прибуття до місця проведення слідчої дії ОСОБА_16 , з 06 год 24 хв до 07 год 47 хв 18 червня 2019 року (згідно відеозапису та протоколу обшуку), перебуваючи за межами квартири, продовжував вимагати у працівників поліції допустити його до проведення обшуку, однак його вимоги були проігноровані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Кваліфікація дій обвинуваченого органом досудового розслідування

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 397 КК України, як втручання в діяльність представника особи, тобто вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, а також порушення встановлених законом гарантій його діяльності, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

Позиції сторін

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України і закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Мотиви суду

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення (злочину) і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч. 2 ст. 397 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, яке за своїм змістом згідно положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Судом встановлено, що інкримінований ОСОБА_8 кримінальний проступок був скоєний 18 червня 2019 року, тобто з дня його вчинення минуло понад три роки. Перебіг передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічного строку давності не переривався і не зупинявся, а відтак, на цей час, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився, у зв?язку з чим останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Разом із тим суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18 невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.

За змістом ст. ст. 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав останнього, що є недопустимим.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Висновок суду про відповідність клопотання вимогам закону

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що викладені обставини справи в їх сукупності вказують на наявність достатніх, як матеріально-правових, так і процесуально-правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та вважає за необхідне звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, визначених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000594 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 2615,20 грн, які з урахуванням положень ч. 2 ст. 124 КПК України, що не передбачає стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта у разі закриття кримінального провадження, необхідно віднести на рахунок держави.

Речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 284, 288 і 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000594 від 11 липня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати на суму 2615,20 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через районний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_20