Дата документу 13.06.2023 Справа № 333/5164/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5164/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/250/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, є студентом 4-го курсу ЗНТУ, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції.

Заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, яким визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 5491 грн 84 коп.

Скасовано арешт на автомобіль ВАЗ 21033 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі №334/4166/21 (Провадження №1-кс/334/113//21).

Запобіжний захід ОСОБА_6 ухвалено не обирати.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у порушення вимог закону суд першої інстанції в резолютивній частині вироку при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України, без належного обґрунтування не визначив строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, обставини цього злочину, його наслідки і дані про особу винного.

Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачено позбавлення волі строком від 3 до 8 років з можливістю призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У порушення зазначених приписів та положень ст. 374 КПК України, суд першої інстанції не дотримався в повній мірі зазначених вимог закону при призначенні ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а саме його розміру.

З огляду на тяжкість наслідків, обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпеку, форму вини, у суду першої інстанції були всі підстави для призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Сукупність наведених обставин, на думку прокурора, свідчить, що оскаржуваний вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.

Згідно з вироком суду, водій ОСОБА_6 15 червня 2021 року приблизно о 01 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.Космічної з боку вулиці Чумаченка в напрямку вул.О.Говорухи в м.Запоріжжя. В салоні зазначеного автомобілю на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир ОСОБА_11 .

Під час руху в районі будинку №119 водій ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконався в безпеці своїх дій, безпричинно змінив напрям руху керованого автомобіля вправо, в результаті чого скоїв наїзд на правий бордюр з послідуючим виїздом за межі проїжджої частини вправо та подальшим наїздом передньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на електроопору.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди в кареті швидкої допомоги, а саме:

- крововилив у м`які тканини грудної клітини, гемопневмоторакс справа 400 мл, гемопневмоторакс зліва 1000 мл., чисельні переломи ребер з обох сторін, поверхневі розриви плеври легень, забій легень, розрив лівої легеневої артерії, чисельні розриви плеври та тканини легень, крововиливи в м`які тканини малого тазу, розрив крижо-здухвинних зчленувань з обох сторін, крововилив в області ніжки селезінки, чисельні підкапсульні розриви печінки утворились від травматичних дій тупими предметами з переважаючою нерівною травматичною поверхнею, з прикладанням травмуючи сил в області виявлення ушкоджень та загальним струсом тіла;

- синці, забійні рани, крововиливи в м`які тканини, переломовивихи кісток правого передпліччя, з розривом зв`язок, уламковий косопоперечний перелом нижньої третини правої стегнової кістки, багатоуламковий перелом верхньої третини правого стегна утворилися від травмуючих дій тупими предметами як з обмеженою травматичною поверхнею так і з переважною травматичною поверхнею, з прикладенням травмуючих сил в область ушкоджень;

- чисельні садна, синці, поверхневі рани обличчя утворились від травматичних дій тупими предметами, з прикладенням травмуючи сил в області виявлення ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 настала від тупої сполученої травми тулуба та кінцівок з чисельними переломами кісток скелету та пошкодження внутрішніх органів, з розвитком шоку. Тупа сполучена травма тулуба та кінцівок знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, яке кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2021 року виправлено описку, допущену у даті ухвалення вищевказаного вироку суду та зазначено, що вірною є «18 жовтня 2021 року» замість невірної «13 жовтня 2021 року».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2021 року, шляхом виправлення описки, у вищевказаному вироку абзац №1 резолютивної частини вироку суду викладено у такій редакції:

«Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки».

Заслухавши доповідь судді; прокурора; представника потерпілого; обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості цього правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також суд врахував думку прокурора та потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України, що ніким не оспорюється.

В той же час, є обґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно не визначив у вироку строк призначеного ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Отже, фактично таке покарання призначено обвинуваченому безстроково, що не передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, згідно з якою додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначено на строк до трьох років.

В подальшому, з метою усунення вказаного недоліку суд своєю ухвалою від 11 листопада 2021 року визначив строк додаткового покарання, призначеного ОСОБА_6 - 3 роки.

При цьому в ухвалі зазначено, що у друкованому варіанті вироку суду допущено описку та не зазначено, на який строк обвинуваченому призначено додаткове покарання, в той час, коли згідно з технічним записом судового засідання, судом при оголошенні вироку було проголошено про позбавлення права керувати транспортними засобами обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 3 роки.

Проте, викладене суперечить самому звукозапису, який наявний в матеріалах провадження.

В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як зазначив у своїй постанові Верховний Суд від 28 жовтня 2021 року, справа № 296/6496/19, однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати.

Що стосується описки, то це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Разом з тим, як зазначено вище, вищевказаною ухвалою місцевого суду від 11 листопада 2021 року оскаржуваний вирок суду фактично був змінений в частині призначеного покарання, що є неприпустимим, оскільки таке не узгоджується з положеннями кримінального процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні в порядку, передбаченому законом - на підставі ст.ст.407-409 КПК України, з визначенням ОСОБА_6 строку призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами 3 роки, що не погіршує становище останнього.

Підстав для скасування вироку суду в цій частині з ухваленням нового вироку, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не убачає з огляду на положення ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404-405, 407-409, 413 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2021 року, яким визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, змінити в частині призначеного покарання, визначивши строк додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами 3 роки.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4