ВИРОК

Іменем України

28.06.2023 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

провівши у відкритому судовому засіданні розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №70000247 від 09.05.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, без визначеного місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (Центр обліку бездомних осіб), ранiше неодноразово судимого:

вироком Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року за ч.1 ст.28 - ч.4 ст.187 КК Україн призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, востаннє 02.06.2020 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України засуджений до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, однак на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном 1 рік, судимість за вчинення яких не погашена та не знята у встановленому законом порядку, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив злочин.

Так, ОСОБА_4 , 06.05.2022 року близько 10:00 год., усвідомлюючи протиправність своїх дій, та те що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» за № 259/2022 від 18.04.2022, діючи умисно з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із приміщення залу для відвідувачів кафе особисте майно ОСОБА_5 , а саме: відеокамеру торговельної марки «SJCAM» моделі «SJ4000», вартістю 5000 гривень та електронну сигарету «Drag Nano Pod Kit» торговельної марки «Voopoo», вартістю 370 гривень, яке помістив в кишені свого одягу покинув місце вчинення злочину. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 5370 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання. Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про завершення судового розгляду у відсутності потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий. Зокрема, вироком Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року у справі № 465/3319/22, номер провадження 1-кп/465/1077/22 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.28 - ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна. Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.05.2022 року у справі № 158/2119/21, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, - виконувати самостійно. Строк відбуття ОСОБА_4 ухвалено рахувати з 09.05.2022 року, тобто з часу їх фактичного затримання та взяття під варту. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід, раніше обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не перебував на обліку у лікаря психіатра та нарколога, стан його здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі частин 4 ст. 70 КК України слід визначити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати згідно вироку Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року, а саме з 09.05.2022 року, тобто з часу їх фактичного затримання та взяття під варту.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України. Електронну сигарету «Drag Nano Pod Kit» торговельної марки «Voopoo», що передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити потерпілому.

Керуючись статтями 100, 349, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання призначеним вироком Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року, слід призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати згідно вироку Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2022 року, а саме з 09.05.2022 року, тобто з часу їх фактичного затримання та взяття під варту.

Речовий доказ: електронну сигарету «Drag Nano Pod Kit» торговельної марки «Voopoo», що передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити потерпілому.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1