Справа № 953/3129/23
н/п 1-кс/953/3255/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000099 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000099 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone», моделі SE, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору; ноутбук марки «Lenovo», моделі «IdeaPad 320», сірого кольору разом із зарядним пристроєм.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 13.01.2023, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України

В ході досудового розслідування встановлено громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є негативно налаштована проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації.

У подальшому, в період часу з березня 2022 року по серпень 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в с. Веселе Ізюмського району Харківської області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на передачу матеріальних ресурсів представникам збройних формувань держави-агресора російської федерації та незаконних збройних формувань, створених на тимчасово окупованій території України, після чого ОСОБА_5 вступила у злочинну змову з невстановленими в ході досудового розслідування представниками зазначених збройних формувань.

Реалізуючи свій протиправний умисел, у період часу з березня 2022 року по серпень 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, займаючи посаду фельдшера амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Веселе, будучи матеріально відповідальною особою за товарно-матеріальні цінності та приміщення амбулаторії, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно передала представникам збройних формувань держави-агресора російської федерації та незаконним збройним формуванням, які створені на тимчасово окупованій території України приміщення громадського будинку амбулаторії загальної практики-сімейної медицини площею 311,1 кв.м. разом із матеріальними цінностями для потреб окупаційних військ.

Крім цього, під час окупації с. Веселе Ізюмського району Харківської області ОСОБА_5 надавала представникам збройних формувань держави-агресора російської федерації та незаконним збройним формуванням продукти харчування, забезпечувала їх побут, підтримувала дії та рішення формувань країни агресора.

02.05.2023 р., за результатом проведення обшуку, який проводився на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2023 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone», моделі SE, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору; ноутбук марки «Lenovo», моделі «IdeaPad 320», сірого кольору разом із зарядним пристроєм.

02.05.2023 виявлені та вилучені під час обшуку предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, обставини виявлення та вилучення вказаних предметів та документів під час обшуку за місцем фактичного проживання в квартирі ОСОБА_5 , є конкретними фактами, підтверджуючими право власності підозрюваного на виявлене та вилучене майно.

Відповідно до положення ст.98 КПК України, вилучені мобільний телефон марки «Iphone», моделі SE, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору; ноутбук марки «Lenovo», моделі «IdeaPad 320», сірого кольору разом із зарядним пристроєм, мають ознаки речового доказу, тобто є матеріальним об`єктом, що містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, існує сукупність підстав вважати, що вищевказані предмети є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених предметів.

Слідчий зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю його збереження, оскільки, їх повернення може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження предметів, які є речовими доказами.

В судове засідання слідчий 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенант ОСОБА_3 не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, до матеріалів клопотання долучено заяву ОСОБА_5 про розгляд справи без її участі, проти задоволення клопотання не заперечує.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України.

02.05.2023 в період часу з 10:27 до 12:01 слідчим проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

02.05.2023 постановою слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенант юстиції ОСОБА_3 вищевказані речі було визнано речовими доказами.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000099 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone», моделі SE, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , чорного кольору;

- ноутбук марки «Lenovo», моделі «IdeaPad 320», сірого кольору разом із зарядним пристроєм,

яке перебуває у власності ОСОБА_5 та було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1