Справа № 297/1232/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.06.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-кп/4806/147/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свободи, Берегівського району Закарпатської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, та приведено у відповідність із законодавством України вирок Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016 відносно ОСОБА_6 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч. 4 ст. 162, ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації до покарання за п. «в» ч. 4 ст. 162 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років; за ч. 4 ст. 111 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років.
На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
Строк відбування покарання розраховано з 03.08.2016.
Цією ж ухвалою прийнято рішення вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України і визначено йому за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років; за ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_9 визначено шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 03.08.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 08.02.2016 по 20.10.2016 включно (день набрання вироком суду законної сили та постанови Липецького обласного суду від 20.10.2016, якою вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На вказану ухвалу захисником-адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції щодо
приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_6 , шляхом зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період з 03.10.2019 до ухвалення апеляційним судом кінцевого рішення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вироком Грязінського міського суду Липецької області від 03.08.2016 ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених п «в» ч. 4 ст. 162, ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації Постановою цього ж суду від 13.12.2016 внесено виправлення в резолютивну частині вироку і ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 08.02.2016 по 02.08.2016. Вирок Грязінського міського суду Липецької області від 03.08.2016 переглядався в апеляційному порядку та набув законної сили в день постановлення Липецьким обласним судом від 20.10.2016 рішення про залишення без змін вищевказаного вироку від 03.08.2016. ОСОБА_6 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з03.10.2019 до ухвалення апеляційним судом кінцевого рішення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив злочини у 2016 році, відбував попереднє ув`язнення в період дії положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 та вирок Грязінського міського суду Липецької області від 03.08.2016 винесено у вказаний період, тому в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 слід було зарахувати в строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Окрім того, захисник вважає, що суду першої інстанції також належало застосувати до ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2016 році», звільнивши останнього від призначеного судом покарання. Засуджений ОСОБА_6 перевезений з Російської Федерації до України 03.10.2019 та по теперішній час знаходиться у місцях ув`язнення, як особа, щодо якої проводиться судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, думку прокурора про часткове підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з таких підстав.
Частиною 1 статті 7 КК України передбачено, що громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця із моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.
Згідно з частиною 3 статті 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 вироком Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом «в» частини четвертої статті 162 (грабіж із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому) та частиною четвертою статті 111 (умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили з необережності смерть потерпілого) Кримінального кодексу Російської Федерації, та йому призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років. Строк відбування покарання розраховано з 03.08.2016.
Ухвалою Липецького обласного суду від 20.10.2016 вирок Грязінського міського суду Липецької області від 03.08.2016 залишено без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постановою Грязінського міського суду Липецької області від 13.12.2016 внесено виправлення у резолютивну частину вироку цього ж суду від 03.08.2016 відносно ОСОБА_6 , засудженого за п. «в» ч. 4 ст. 162 КК РФ та ч. 4 ст. 111 КК РФ, і зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування його під вартою з 08.02.2016 по 02.08.2016 включно.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про приведення вироку щодо ОСОБА_6 відповідно до законодавства України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що діяння, за вчинення яких ОСОБА_6 засуджено вироком Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016, є караними за законодавством України про кримінальну відповідальність та їхня кваліфікація відповідає ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, що не оспорюється і учасниками судового провадження, у тому числі й стороною захисту.
Згідно ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку тому факту, що санкція ч. 4 ст. 111 КК РФ, умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечного для життя людини, що спричинило з необережності смерть потерпілого, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років з обмеженням волі на строк до двох років або без такого, санкція ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а також санкція п. «в» ч. 4 ст. 162 КК РФ, розбій, вчинений із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого, а санкція ч. 4 ст. 187 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Також, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції керуючись положеннями п. d) ч. 1 ст. 11 Конвенції, відповідно до якого, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи, обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засудженому слід визначити покарання без застосування, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне визначити ОСОБА_10 покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років; за ч. 4 ст. 187 КК України,
у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років без конфіскації майна та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.
При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що призначене засудженому ОСОБА_6 за п. «в» ч. 4 ст. 162 КК РФ та ч. 4 ст. 111 КК РФ, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років, відповідно до ст. 9-11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 та з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України зміні не підлягає.
Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що , що суд першої інстанції, зарахувавши засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його перебування під вартою з 08.02.2016 по 20.10.2016 (день набрання вироком суду законної сили та постанови Липецького обласного суду від 20.10.2016, якою вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не взяв до уваги положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015).
Матеріали судового провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 перебував під вартою з 08.02.2016 по 20.10.2016.
Також матеріали справи свідчать про те, що 03.10.2019 ОСОБА_6 був доставлений в Україну та по теперішній час знаходиться в місцях ув`язнення як особа, щодо якої проводиться судовий розгляд. При цьому апеляційний суд зазначає, що учасниками судового розгляду не оспорювався час доставлення засудженого ОСОБА_6 в Україну і перебування під вартою на період розгляду апеляційної скарги саме з 03.10.2019.
Частиною 5 статті 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 КПК України будь-які питання, пов`язані з переглядом вироку суду іноземної держави, вирішуються судом держави, в якій ухвалено вирок.
Відповідно до порядку застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу прямої його дії; якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу зворотної його дії, як такого, що іншим чином покращує становище особи у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України; якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що при вирішенні питання про зарахування засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання періоду його попереднього ув`язнення необхідно зарахувати у строк відбування ним покарання періоди з 08.02.2016 по 20.10.2016 та, відповідно, з 03.10.2019 по 27.06.2023 включно.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що період відбування покарання з 21.10.2016 по 02.10.2019 засудженому ОСОБА_6 слід зарахувати до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, визначивши початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 з 08.02.2016.
Тому, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 408 та п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України оскаржувана ухвала в цій частині підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 - задоволенню.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування судового рішення із призначенням нового судового розгляду провадження судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419, 610 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022, якою приведено у відповідність із законодавством України вирок Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016 та визначено вважати ОСОБА_8 засудженимза ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років; за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років без конфіскації майна та із застосуванням положень ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна, із зарахуванням йому у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 08.02.2016 по 20.10.2016 включно змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати засудженому ОСОБА_9 до строку відбування ним покарання періоди: з 08.02.2016 по 20.10.2016 включно та з 03.10.2019 по 27.06.2023 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відбування покарання засудженому ОСОБА_9 у період з 21.10.2016 по 02.10.2019 зарахувати до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з 08.02.2016.
У решті ухвалу Мукачівіського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді