Справа № 185/278/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року м.Павлоград

Павлоградського міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі головуючого

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в період воєнного стану, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Павлоград кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР за № 0000672 від 26.09.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оскіл Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в силу ст. 89 КК раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

14 травня 2022 року, близько 20 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний намір направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер діяння, та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_3 , ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_7 з мотивів особистих неприязних відносин, викликаних особистою образою, усвідомлюючи, що нанесення ударів ножем у шию та грудну клітину є життєво-небезпечним для життя останнього, скільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого, взяв з робочої поверхні столу ніж, та тримаючи його у правій руці наніс один удар в область шиї та один удар в задню поверхню грудної клітини ОСОБА_7 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва у ділянці надпліччя, проникаюча у плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, яка по ступеню тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітини справа, рановий канал якого являється касальним непроникаючим у плевральну порожнину. Смерть ОСОБА_7 настала від колото-різаного поранення шиї зліва у ділянці надпліччя, проникаючої у плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечею і призвело до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину у скоєнні злочину не визнав, та суду пояснив, що 14 травня 2022 року, ввечері він прийшов за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_3 , де він, його кума - ОСОБА_8 , та його син вживали спиртні напої. В ході розмови на кухні квартири між ним та сином розпочалася словесна перепалка в ході якої останній почав принижувати його, ображати нецензурними словами, та в подальшому почав застосовувати силу, а саме кинувся на нього, та почав душити за горло. Він намагався відтягнути сина від себе, обороняючись, та на допомогу йому прийшла ОСОБА_8 , але син свої дії не зупинив, а продовжував його душити, поваливши його на підлогу, та будучи зверху нього, супроводжував свої дії словами «Я тебе задавлю, і бабку твою також». Всі намагання як з його сторони, так і з боку ОСОБА_8 не були успішними, після чого він схватив ніж, який не пам`ятає звідки в нього з`явився, можливо впав зі столу, та почав махати поруч з сином, та наніс 2-3 удари ножем, але у шию не цілився. Після чого син припинив його душити і він, звільнившись, побіг в кімнату, де просидів до самого ранку. Він не мав на меті вбити сина, а просто хотів, щоб той припинив його душити.

Аналізуючи показання обвинуваченого в частині його непричетності до умисного заподіяння смерті ОСОБА_7 , співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з показаннями потерпілої, свідка, та з іншими доказами, дослідженими судом, а саме протоколами слідчих дій, документами та висновками експерта, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що вказані показання обвинуваченого є способом захисту від висунутого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, та намаганням ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне.

Вина обвинуваченого підтверджується його ж показами, даними в судовому засіданні, а саме про те, що він наносив ОСОБА_7 ножові поранення в шию та спину, показами потерпілої, свідка, іншими матеріалами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Показання обвинуваченого про те, що він смерті ОСОБА_7 не бажав, і на це у нього не було умислу, спростовуються в сукупності доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що покійний був її сином, а обвинувачений доводиться колишнім чоловіком. Між обвинуваченим та її сином завжди були неприязні стосунки, та обвинувачений був агресивним до сина. Вона розлучилася з чоловіком з-за того, що той постійно вживав спиртні напої. Син не вживав ні алкогольних напоїв, ні наркотичних речовин. Більше по справі вона нічого не може пояснити. Просить суд призначити обвинуваченому сурове покарання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що обвинувачений є її кумом, стосунки між ними хороші. Із сином обвинуваченого вона стосунки не підтримувала. У вечері 14 травня 2022 року вона разом із подругою - ОСОБА_9 та покійним - ОСОБА_7 вживали спиртні напої за адресою: АДРЕСА_3 . Потім до них приєднався ОСОБА_3 . Вони сиділи розмовляли, та раптово між обвинуваченим та покійним виникла сварка, яка переросла в бійку. ОСОБА_7 почав душити обвинуваченого. Вона намагалася їх розборонити, але у неї нічого не виходило. Вона пішла перевірити своїх дітей, які спали в сусідній кімнаті, та коли повернулася до кухні, то побачила кров на шиї ОСОБА_7 , та поруч з останнім лежав ніж. Обвинуваченого в цей час вже не було, та як потім вияснилося, той перебував в іншій кімнаті. Як наносились удари ножем, вона не бачила. Крім ОСОБА_3 цього зробити не міг ніхто. ОСОБА_9 в цей час була в іншій кімнаті, та на її погляд не бачила того, що сталося.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_8 в тій частині, що вона бачила як ОСОБА_7 душив обвинуваченого, суд відноситься до них критично. Так, остання є кумою обвинуваченого, у них добрі стосунки, та вказані показання свідка направлені на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєне.

Показання свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 душив обвинуваченого, не підтверджується матеріалами справи, та відсутні докази на підтвердження зазначених обставин.

Аналіз показань обвинуваченого, потерпілої, свідка, викладених вище, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого, та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочину.

Крім того, судом були досліджені надані сторонами письмові докази, та вина обвинуваченого підтверджується:

-витяг з кримінального провадження № 0000672 від 26.09.2022 року, згідно якого органом досудового розслідування даного кримінального провадження є Ізюмське районне управління поліції ГУНП в Харківській області, яким 26.09.2022 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, про виявлений 14 травня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 , труп громадянина ОСОБА_7 (аркуш справи 1-2) ;

-рапорт чергового Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 25.09.2022 року, згідно якого 25.09.2022 року о 11.47 годині було отримано повідомлення про те, що військовослужбовцями ЗСУ було доставлено гр. ОСОБА_10 , який повідомив, що 14.05.22 в ході сварки вбив ножем свого сина - ОСОБА_7 (аркуш справи 6).;

-Згідно висновку експерта № 10-12/2749-С/22 від 06 жовтня 2022 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва у ділянці надпліччя, проникаюча у плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, яка по ступеню тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітини справа, рановий канал якого являється касальним непроникаючим у плевральну порожнину, яка по ступеню тяжкості має ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_7 настала від колото-різаного поранення шиї зліва у ділянці надпліччя, проникаючої у плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, що супроводжулось зовнішньою та внутрішньою кровотечею і призвело до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті (аркуш справи 234-243 ) ;

-протокол проведення слідчого експерименту від 27.09.2022 року та додатки до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 розповіла та показала, як вона разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 випивали на кухні за столом в її домі по АДРЕСА_3 . Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли покласти спати дітей, а як повернулися, то побачили , що ОСОБА_7 лежить в кухні на підлозі головою до вхідних дверей, на правому боці, весь у крові, з помітною раною на лівій стороні шиї. На підлозі була кров, та лежав поруч кухонний ніж з червоною ручкою весь в крові. ОСОБА_3 на той час з квартири зник. ОСОБА_7 був худощавої статури , зростом, приблизно 180 см., вдягнутий у спортивні чорні штани, та сіру кофту (аркуш справи 32-37);

- протокол пред`явлення трупа для впізнання від 06.10.2022 року, та додатки до нього,

відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала труп ОСОБА_7 по рисам обличчя, статурі, зубам, одягу (аркуш справи 39-41) ;

-лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_7 № 10-12/2749-С/22 від 07.10.2022 року, згідно якого до смерті останнього призвели: ушкодження внаслідок контакту з гострим предметом , масивна крововтрата, колоте-різане поранення грудної клітини проникаюче у плевральну порожнину, гемо пневмоторакс (аркуш справи 43);

-протокол огляду місця події від 21.09.2022 року згідно якого земельна ділянка розташована поруч із кладовищем по вул. Шекспіра в м. Ізюмі, за координатами довгота 49.22175, ширина - 37.2479077. Огляду підлягає захоронення № 338 . Відповідно до протоколу , в 12.43 у захованні № 338 викопано тканевий мішок синього кольору в якому знаходився труп чоловіка, в якого обриси обличчя не визначаються, на лівій бічні поверхні шиї майже в надключичній ділянці присутня веретеноподібна рана, з рівними краями, з загостреним верхнім кінцем, закрученим , розмірами 3,5 х 1,5. Будь-яких інших пошкоджень при зовнішньому огляді не виявлено (аркуш справи 54-61) ;

-копія журналу реєстрації надходження трупів КНП «ЦМЛ Піщанської Богоматері», де під № 338 похований ОСОБА_7 ,1991 року народження (аркуш справи 62-63);

-протокол огляду трупа від 06.10.2022 року, відповідно до якого в приміщенні секційної філії № 2 З ХОБ «СМЕ» за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 35 було оглянуто труп ОСОБА_7 , 1991року народження, в ході якого, враховуючи гнильні зміни, дію та ущілення ґрунту могили, детальний словесний портрет описати не є можливим . Обличчя овальне , очі не розрізнені , волосся чорне , пряме , м`які тканини носа відсутні , окружність голови 58 см. По лівій передньо - боковій поверхні у нижній третині шиї є рана веретеноподібної форми , направлена ззаду на перед справа на ліво, при цьому лівий передній кінець приближений до гостро кутого , а задній трохи заокруглений , краї рівні , крововияви розрізнені, сіро-коричневого кольору . Голова: м`які покриви голови без крововиливів , кістки черепа 0,3, 0,7 см. цілі, тверда мозкова оболонка без крововиливів, головний мозок гнильно розплавлений, кашеподібної маси сіро-зелено-коричневого кольору з нерозрізненою структурою без видимих крововиливів. М`язи грудини без крововиливів, підшкірно жировий шар без крововиливів від 0.7 до 1.5 см. Ротовий канал проникає у ліву плевральну порожнину і пересікає кровоносні лінії. У правій плевральній порожнині міститься близько 600 мл. та 200 гр. трухлявих згорбків. Таким чином, рановий канал , який починається з рани шиї, проникає у жирову клітковину з пошкодженням кровоносних судин (артерія, вена) зверху вниз, ззаду на перед , з ліва на право, є сліпим, закінчується у параорбальній клітковині грудного відділу. Довжина, з урахуванням екскурсії м`яких тканин та грудної клітки, приблизно 11 см. На поверхні легень шар згортків крові. Ліва нирка 8х6х5 см., 130 гр., права 8х6х4 см., 90 гр.. Печінка 18х15х10х9 см., 1560 гр.. Серце мішкоподібної форми , гнилистої консистенції, розміром 11х7х4 см. Рана № 2 - по задній поверхні спини справа, горизонтальна. Правий кінець приближений до гостро кутого, лівий до закругленого. Краї рівні, крововиливи не визначені, рановий канал із заду на перед, з права наліво, з низу у верх, являється сліпим, не проникаючим закінчується у підшкірно жировому шарі. Рановий канал довжиною 9 см., по стінкам виявлений крововилив коричневого кольору. Причина смерті: масивна крововтрата, колото-різане ушкодження, проникаюче у плевральну порожнину (аркуш справи 65-70) ;

-протокол огляду місця події (додатковий) від 11.10.2022 року, та додатки до нього, відповідно до якого було оглянуто будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та встановлено , що будинок складається з двох поверхів, цегляний. Зайшовши до квартири, яка знаходиться на першому поверсі, навпроти входу, знаходиться пошкоджена піч, напроти печі знаходиться вікно. З правою сторони від вікна знаходяться двері. При огляді підлоги, стін, слідів біологічного походження не виявлено, на підлозі є будівельне сміття (аркуш справи 77-86) ;

-протокол проведення слідчого експерименту (додатковий) від 11.10.2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 розповіла та показала , як вона разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 випивали на кухні за столом в її домі по АДРЕСА_3 . Потім вона та ОСОБА_9 пішли покласти спати дітей. ОСОБА_9 залишилася в спальній кімнаті, а вона повернулася до ОСОБА_7 та обвинуваченого. Через деякий час вона пішла в спальну кімнату, а як повернулася, то побачила, що ОСОБА_7 лежить в кухні на підлозі, головою до вхідних дверей на правому боці, весь у крові з помітною раною на лівій стороні шиї. На підлозі була кров, та лежав поруч кухонний ніж з червоною ручкою весь в крові. Потім зайшла ОСОБА_9 та повідомила, що у ОСОБА_7 немає пульсу. ОСОБА_3 на той час з квартири зник (аркуш справи 87-90);

-протокол проведення слідчого експерименту (додатковий) від 12.10.2022 року та додатки до нього, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_3 розповів, та показав, як він разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 розпивали спиртне на кухні за столом в домі ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 . Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли покласти спати дітей. ОСОБА_9 залишилася в спальній кімнаті, а ОСОБА_7 та він залишились розпивати спиртні напої.. Під час розпиття спиртного між ними спалахнула сварка яка переросла у бійку, де ОСОБА_7 однією рукою схопив його за горло, та почав душити , іншою рукою наніс декілька ударів в область голови. ОСОБА_8 зробила їм зауваження, а саме щоб останні припинили бійку, та відтягувала ОСОБА_7 , проте у неї нічого не вийшло. Через деякий час вона пішла знову в спальну кімнату, а останні продовжили битися на підлозі. Він відчув запаморочення в голові, взяв зі столу кухонний ніж у праву руку, та наніс два удари, а саме один у область шиї, та один в спину. Потім він викинув ніж на підлогу, відштовхнув ОСОБА_7 , а сам вийшов з вказаного приміщення кухні, та заховався у іншій квартирі вказаного будинку. Після чого він чув як ОСОБА_8 повернулася, потім зайшла ОСОБА_9 , та повідомила що, у ОСОБА_7 немає пульсу (аркуш справи 116-120);

-висновок експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи трупів відділення № 2, №10-14/44/10-12/2749-С/22 від 18.11.2022 року, відповідно до якого, при експертизі трупа виявлені ушкодження: колото різана рана шиї, по її лівій передньо - боковій поверхні, на рівні її нижньої третини, у ділянці надпліччя, (умовно пронумерована - рана № 1), направлена ззаду до переду, справа вліво. Рана проникає у підшкірно-жировий шар шиї, супроводжується пошкодженням кровоносних судин надключичної ділянці, проникає у ліву плевральну порожнину, направлений зверху донизу, ззаду до переду, зліва на право, закінчується у верхній долі лівої легені, має довжину, з урахуванням екскурсії грудної клітки - до 13см. Колото різана рана задньої поверхні грудної клітини справа, розташована у проекції 7-го міжребір?я по лопатковій лінії, (умовно пронумерована - рана № 2), направлена горизонтально, з крововиливами навколішніх м?яких тканин. Раньовий канал направлений ззаду до переду, справа на ліво, декілька знизу вверх, являється сліпим, дотичним, не проникаючим у плевральну порожнину, закінчується у підшкірно-жировому шарі грудної клітки, має довжину - до 3см. Різані рани утворились від дії колючо-ріжучого предмета (знаряддя), володіючого ріжучими властивостями, металевого виготовлення, на що вказують результати судово-медико-криміналістичного дослідження, носять прижиттєвий характер, на що вказують наявність крововиливів навколишніх м?яких тканин та наявність крові у лівій плевральній порожнині могли утворитись безпосередньо перед смертю. Згідно п. п. 4.8 та 2.1. «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу MO3 № 6 від 17.01.1995 року, колото-різана рана шиї зліва, у ділянці надпліччя, проникаюча у плевральну порожнину, по ступеню тяжкості, ознакою небезпечності для життя, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Згідно п. п. 4.8 та 2.3.5. «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, колото різана рана задньої поверхні грудної клітини, тяжкості має ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, рановий канал якої являється касальним, непроникаючим у плевральну порожнину, по ступеню. Смерть настала від колото-різаного поранення шиї зліва у ділянці надпліччя, проникаючої у плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечею і призвело до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті. Різане поранення утворилось від дії колючо-ріжучого предмета (знаряддя), володіючого ріжучими властивостями, металевого виготовлення, на що вказують результати судово-медико-криміналістичного дослідження. Колото-різане поранення утворились від дії колючо-ріжучого предмета (знаряддя), плоскої форми, типа клинка ножа, ширина леза якого на рівні погруження, становить, не менше, ніж 2,0 см. Враховуючи характер колото-різаного поранення, виявленого при експертизі трупа, експерт приходить до підсумків, що колото-різане поранення утворилось дією одностороннє гострого, плоского, типу клинка ножа, колюче-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П» - подібного обушка, з помірно вираженими ребрами, найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета була не менше 2,0 см., не виключена можливість заподіяння тілесних ушкоджень, встановлених при експертизі (аркуш справи 26-30);

- протокол огляду місця події від 07.11.2022 року, та додатки до нього, відповідно до якого було оглянуто п`ятиповерхове домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де в кабінеті знаходиться сейф, в якому в коробці з надписом « кухонний нож изьятый в ходе осмотра места проишествия 15.05.2022 г. в квартире по АДРЕСА_5 , (кухонный нож красно-серого цвета с рисунком в виде цветов»." В середині знаходився вказаний ніж, загальною довжиною 33 см., довжина леза 20 см., найтовша ширина леза 4 см., товщина леза - 2 см., лезо чорного кольору з кольоровими квітами (аркуш справи 157-164);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 08.11.2022 року, під час проведення якого за участю свідка ОСОБА_8 остання вказала на річ (кухонний ніж) під № 4, та повідомила, що кухонний ніж під № 4 належить їй, який постійно зберігала за адресою: АДРЕСА_3 . Крім цього свідок ОСОБА_8 повідомила, що кухонний ніж під № 4 вона виявила 14.05.2022 року, приблизно о 20:00, у приміщенні кухні на підлозі за адресою: АДРЕСА_3 . На поверхні леза ножа були нашаруванням речовини біологічного походження червоного кольору, схожої на кров. Поруч знаходилось тіло без ознак життя - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (аркуш справи 166-169);

- висновок експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи трупів відділення №2, №17-13/166-МКС/2749-С/22 від 06.10.2022 року, відповідно до якого при проведенні контактно-дифузійного дослідження за методом кольорових відбитків на контактограммі, в місці контакту з раною та на вішаленні, спостерігаються поодинокі пилоподібні точкові частинки іонів заліза, забарвленні в зелений колір, що є характерним для забруднення об?єкту залізовмісним тилом. Інших забарвлень, характерних для наявності металів міді, свинцю і нікелю, не виявилося. В контролі маркерами поза зоною контакту з пошкодженням з?явилося забарвлення заліза - зеленого кольору, міді чорного кольору, свинцю червоно-помаранчевого кольору, нікелю синьо-фіолетового кольору (аркуш справи 245-247);

- висновок експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи трупів відділення № 2, №16/2324-С/2749-С/22 від 05.10.2022 року, відповідно до якого при експертизі м?язу стегна та крові трупа невідомого чоловіка, (N10-12/2749-C/22), виявлений етиловий спирт в кількості: в м?язі - 2,13%, в крові - 0,61 %. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. Результат експертизи для м?язу стегна має відносне значення через гнильний стан об?єкту дослідження(аркуш справи 249-250);

- висновок експерта Харківського науково-дослідного експертно - кріміналістичного центру МВС України від 15.12.2022 року № СЕ-19/121-22/15695-БД відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об?єкт № 1.1), який є біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (таблиця 1.1, додаток 1). Також встановлено генетичні ознаки (ДНК -профіль) Y-хромосоми зразка букального епітелію гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об?єкти № 1.1Y, 1.2Y) (аркуш справи 157-164);

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При оцінці дій обвинуваченого судом повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 року, де суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». А в цілому суд розцінює позицію обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин у повному обсязі.

Також судом враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений вчинив злочин.

Підстав для визнання доказів, які покладені в основу судового рішення - недопустимими, у суду не має.

Інших протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків, судом не встановлено.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного при розгляді кримінальних проваджень проти життя та здоров`я особи. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненою діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відтак, суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановив обставини та спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Показання обвинуваченого про те, що він смерті ОСОБА_7 не бажав, і на це у нього не було умислу, спростовуються дослідженими в сукупності доказами.

Враховуючи роз`яснення, які містить Постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року судом було ретельно досліджено докази сторін провадження та з`ясовано зміст та спрямованість умислу винного. Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу злочину, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації поранення, поведінку винної і потерпілої осіб, що передувала події, та після, а саме: обурення обвинуваченого діями ОСОБА_7 , використання в якості знаряддя злочину ножа, завдання удару цим предметом в життєво-важливий орган - шию людини, подальші дії обвинуваченого - свідчать про наявність непрямого умислу у обвинуваченого на вчинення умисного вбивства, коли винна особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й свідомо припускає їх настання.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 року (справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), в постанові палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.02.2021 року (справа №664/317/17, провадження №51-5195км20), легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження. При цьому показання учасника кримінального провадження необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Слідчий експеримент за участі обвинуваченого був проведений з метою перевірки й уточнення відомостей про події, що стались з загиблим. Всім учасникам, зокрема обвинуваченому, були роз`яснені їх права та обов`язки, надавалась можливість надати свої зауваження, заперечення чи висловити про наявність тиску. Протокол слідчого експерименту підписали учасники процесуальної дії, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень. Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статтям 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо неправомірного отримання відомостей від обвинуваченого у ході слідчого експерименту. Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст.86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст. 87 цього Кодексу, для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.

Тому протокол слідчого експерименту, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 відтворив та показав механізм спричинення саме смерті ОСОБА_7 , суд бере за основу при постановлені вироку, оцінюючи протокол слідчої дії саме як самостійне джерело доказу кримінального провадження. Так обвинувачений зазначає, що він взяв зі столу кухонний ніж у праву руку, та наніс два удари, а саме один у область шиї, та один в область спини ОСОБА_7 . Потім викинув ніж на підлогу, відштовхнув останнього, а сам вийшов з вказаного приміщення кухні, та заховався у іншій квартирі вказаного будинку.

Також щодо позиції обвинуваченого про вчинення злочину внаслідок самозахисту і в умовах вимушеної самооборони, а також відсутності умислу на вчинення умисного вбивства, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 115 КК України умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння, а саме захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є фундаментальною гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина друга ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому хто посягає для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Разом з цим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує висновки Верховного суду України, висловлену в рішеннях у справах № 5-12 кс 14, № 5-27 кс 14, № 5-29 кс 14, № 5-34 кс 14, 5-125кс від 17.12.2015, в яких зазначено, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Також, щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема, місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Судом встановлено, що події відбувалися в освітленому місці, ОСОБА_7 не ніс загрози життю та здоров`ю обвинуваченому, перебував у сильній стадії алкогольного сп`яніння, у нього фактично були відсутні будь які предмети, які могли би бути застосовані ним для нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому. Обвинувачений використовував ніж, та наносячи удари ОСОБА_7 усвідомлював застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого в момент нападу. Наносячи ножові поранень, з використанням сили, та у життєво важливі органи, обвинувачений не міг не усвідомлювати те, що таким способом позбавляє життя ОСОБА_7 і бажав настання смерті останнього. Діями обвинуваченого, а саме нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент спричинення і наслідки у виді смерті ОСОБА_7 , стоять у прямому причинному зв`язку. Все вищеперераховане судом у сукупності спростовує доводи обвинуваченого та підтверджує наявність умислу у його діях.

Після скоєння злочину обвинувачений , з його слів, заховався, а зі слів свідка ОСОБА_8 втік. Відсутність наміру на надання будь-якої допомоги, в тому числі і спеціалізованої медичної, для чого необхідно було б викликати бригаду «швидкої» медичної допомоги, свідчить про його - ОСОБА_3 небажання надати будь-яку допомогу ОСОБА_7 , та говорить лише про наявність єдиного умислу та дій, направлених саме на позбавлення життя останнього, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Отже характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого, його поведінка до, під час та після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Маючи реальну можливість не наносити смертельні удари ОСОБА_7 обвинувачений навпаки, умисно, протиправно наніс останньому ножеві удари, які привели до загибелі останнього. При цьому в момент інкримінованого злочину обвинувачений не перебував у стані афекту, був постійно при свідомості.

Суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, встановив обставини та спосіб вчиненого злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунків і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, на переконання суду вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною.

Оцінюючи вказані вище докази, надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України, відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; ч. 3 ст. 373 КПК України, згідно якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії особливо тяжких злочинів, ступінь негативних та непоправимих наслідків у вигляді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Обставин, відповідно вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в алкогольному сп`янінні.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, настання в результаті вчинення непоправних наслідків у вигляді смерті потерпілого, даних про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину не визнав, відсутності з боку обвинуваченого засудження своїх дій, відношення до скоєного, думки потерпілої щодо застосування покарання, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно застосувати реальне покарання лише з ізоляцією його від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 4869 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дев`ять ) гривень 03 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня затримання, а саме з 14.10.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 4869 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дев`ять ) гривень 03 коп.

Речові докази: - кухонний ніж загальною довжиною 33 см. (довжина леза-20 см., товщина леза 0.2 см.) з лезом чорного кольору та візерунками , рукоятка гумова червоно-чорного кольору, який зберігається у камері схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1