ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, працюючого лікарем в обласному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний протитуберкульозний диспансер», не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 перебування його під вартою з 19 березня 2022 року по 17 березня 2023 року.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому визначено обчислювати з моменту його затримання в даному кримінальному провадженні після звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді цілодобового арешту.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4118 грн. 88 коп. судових витрат на залучення експерта.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 19 березня 2022 року, приблизно о 19 години, в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , знаходячись в стані сильного ЄУНСС 717/786/22 провадження №11кп/822/201/23 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9

душевного хвилювання, зумовленого поводженням потерпілого ОСОБА_10 , що принижувало честь і гідність ОСОБА_6 , а саме у стані фізіологічного афекту, реагуючи на образливі висловлювання з боку ОСОБА_10 на адресу його неповнолітніх дітей та на підтримку військової агресії Російської Федерації і Республіки Білорусь проти України, наніс не менше 20 ударів кулаками рук та ногами в область обличчя, голови, рук та тулуба ОСОБА_10 . ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 багаточисельні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпечні для життя» в момент їх спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої внутрішньочерепної травми з забоєм речовини головного мозку.

На цей вирок адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України, просив змінити оскаржуване рішення в частині покарання і звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахована позиція потерпілого ОСОБА_8 , який претензій морального і матеріального характеру не має, від заявлення цивільного позові в кримінальному провадженні відмовився, просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі. Також зазначав, що між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення і ними було узгоджено призначення покарання ОСОБА_6 , але суд відмовив в затвердженні цієї угоди. Також суд не взяв до уваги, що на утриманні обвинуваченого перебуває двоє малолітніх дітей, а не одна дитина, як зазначено у вироку суду. Вказував, що судом не взято до уваги те, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів. Також не враховано судом те, що ОСОБА_6 одружений з 2011 року, має міцні соціальні зв`язки, виключно позитивно характеризується по місцю проживання та роботи. Зазначав, що суд не в повній мірі врахував ставлення обвинуваченого щодо скоєного злочину, який щиро кається у вчиненому, беззаперечне визнання ним своєї вини та активне сприяння в розкритті злочину. Ще апелянт зазначав,, що суд не обґрунтував своє рішення чому не можна прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим за своїм видом та розміром та є несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_6 , обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, керуючись ст.404 ч.1 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Винуватість ОСОБА_6 у чиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та вимоги ст.65, 75 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно змісту ст.116 КК України, санкція за вчинений злочин передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Вказаний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягується вперше, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, він працює лікарем в обласному некомерційному підприємстві «Чернівецький обласний протитуберкульозний диспансер», позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, має міцні соціальні звязки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав його щире каяття, сприяння в розкритті злочину та визнання своєї вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не врахував також думку потерпілого, який, як вбачається зі змісту укладеної Угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 17.03.2023 р. (т.4 а.с.33-39), будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має. Від заявлення цивільного позову в даному кримінальному провадженні відмовився. Суд також в своєму вироку не обґрунтував чому до ОСОБА_6 не можна застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, учинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статі 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання х випробуванням.

Враховуючи те, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, встановлені судом, та враховуючи думку потерпілого, який в суді апеляційної інстанції просив задовольнити подану захисником апеляційну скаргу, а також причину виниклого між обвинуваченим та потерпілим конфлікту, а саме через підтримку померлим воєнної агресії Російської Федерації проти України, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його необхідно звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.116 КК України в частині призначення покарання змінити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом першої інстанції покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя