Дата документу 29.06.2023
Справа № 334/4652/21
Провадження № 1-кп/334/208/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

12.01.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 27.05.2003 року умовно достроково звільнений з Жолтоводівської ВК Дніпропетровської області №26;

17.04.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309. ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

25.01.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до штрафу 850 грн;

20.08.2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком суду Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2007 року, остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 03.03.2012 року звільнений з Софіївської ВК Запорізької області №55 по відбуттю покарання;

08.01.2013 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 23.06.2014 року звільнений з Софіївської ВК Запорізької області №55 на підставі Закону України «Про амністію». Невідбутий строк 1 рік 6 місяців 25 днів;

29.12.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

23.04.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднане покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2014 року, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць. 31.08.2018 року звільнений з Софіївської ВК Запорізької області №55 по відбуттю покарання;

20.08.2020 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

08.06.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186. ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, визначеного новим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2020 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

09.06.2022 року Ленінським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2020 року остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) день;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

04.04.2021 року приблизно о 16:15 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку №20 по проспекту Металургів у м. Запоріжжі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, із заднього карману джинсів потерпілого ОСОБА_7 таємно викрав грошові кошти у сумі 60 грн. Однак був помічений потерпілим ОСОБА_7 , який відразу висунув вимог повернути належне йому майно, але ОСОБА_5 , не реагуючи на потерпілого, продовжуючи діяти відкрито намагався зникнути з викраденим майном.

Потерпілий ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_5 у дворі будинку та в ході конфлікту у потерпілого випав із рюкзака мобільний телефон марки «Samsung J2» вартістю 1229,33 грн., яким ОСОБА_5 відкрито заволодів. Після чого ОСОБА_5 зник з місця злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1289,33грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому. Щодо обставин пояснив, що дійсно 04.04.2021 року він перебував у неподалік від будинку №20 по проспекту Металургів у м. Запоріжжі, де він побачив потерпілого ОСОБА_7 . Із задньої кишені штанів потерпілого «виглядали» гроші, і обвинувачений, вважаючи, що потерпілий ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не побачить його дій, вирішив їх вкрасти. Проте, потерпілий помітив це та почав гнатись за обвинуваченим, під час чого спіткнувся та виронив телефон, який обвинувачений забрав та зник з місця вчинення злочину.

Вина ОСОБА_5 у скоєному злочині також повністю знайшла своє підтвердження у досліджених судом доказах, а саме:

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.04.2021 року та додатком до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка вкрала його майно;

- висновком експерта від 22.04.2021 року №СЕ-19/108-21/4720-ТВ щодо вартості викраденого майна телефону марки «Samsung J2»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та додатком до нього;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2021 року та додатком до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка вкрала майно потерпілого;

- заявою обвинуваченого ОСОБА_5 про добровільну видачу вкраденого мобільного телефону;

- протоколом огляду предмету від 08.04.2021 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2021 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та додатком до нього.

Крім того, 20.07.2022 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля кафе «Гуси» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Леваневського, буд. 3, маючи умисел на таємне викрадене чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 8A» 2/32 Gb в корпусі чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 2816,67 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому. Щодо обставин пояснив, що дійсно 20.07.2022 року він перебував у кафе «Гуси», біля входу до кафе він побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. У її сумці він побачив телефон чорного кольору, який непомітно витягнув та забрав собі, ані потерпіла, ані будь-хто інший цього не побачили. Наступного дні він повернув телефон потерпілій.

Також вина ОСОБА_5 у вчиненому злочині підтверджується, показами свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що працює барменом у кафе «Гуси» і в день вчинення злочину бачила у кафе і ОСОБА_5 , і потерпілу ОСОБА_9 . При цьому остання перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вони обоє періодично виходили на двір покурити, проте робили це не разом. Після одного з таких «перекурів» потерпіла зайшла до кафе та повідомила, що в неї пропав телефон, але вона не вказала на те, що його хтось вкрав і взагалі перебувала у такому стані, що свідок ледь зрозуміла, що з нею трапилось.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що приблизно у 20-х числах липня 2022 року він зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 біля кафе «Гуси» та привітався з ним. Після він зайшов всередину кафе, за деякий час до приміщення кафе зайшла раніше йому невідома жінка потерпіла ОСОБА_9 та попросила надати телефон аби заблокувати картки, адже її власний телефон зник. Більше свідок нічого не бачив.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується поза розумним сумнівом комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Показання свідків та самого обвинуваченого є послідовними та незмінними, повністю узгоджуються з іншими доказами безпосередньо дослідженими судом. Саме через це суд вважає показання названих осіб правдивими, що відображають повно та об`єктивно обставини вчинення злочину.

Своїми умисними діями своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, судом визнається рецидив злочину.

Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_5 суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх осіб, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року, справа №443/806/19, «попередній вирок» у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України, є вирок або вироки, покарання за якими повністю не відбуте особою на час вчинення одного чи декількох нових кримінальних правопорушень.

У випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч.4 ст.70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2022 року з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 06.06.2023 року, покарання ОСОБА_5 призначено з урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України та остаточне покарання призначено на підставі ст.71 КК України - за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма вироками, до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч.3 ст.78 та ст.71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку положення ст.71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді штрафу позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді штрафу позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2022 року і Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2022 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 відраховувати з дня його затримання 25.07.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8A» 2/32 Gb в корпусі чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 та переданий їй на відповідальне зберігання залишити власнику;

мобільний телефон марки «Samsung J2», який належить потерпілому ОСОБА_7 і переданий йому на відповідальне зберігання залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1