ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2655/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

"07" серпня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 05.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003138, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинка Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0003138 від 05.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003138, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2023 приблизно о 09 год. 40 хв. ОСОБА_4 покинув місце свого проживання та вийшовши з під`їзду № 1 за адресою: АДРЕСА_2 , побачив водія-експедитора ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вантажника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які вивантажували будівельні матеріали поруч зі входом до під`їзду.

На зауваження ОСОБА_4 щодо неможливості вільного виходу з під`їзду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповіли у грубій формі, внаслідок чого розпочався словесний конфлікт.

В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_4 , ігноруючи загальновстановлені правила поведінки та норми моралі у суспільстві та зверхньо ставлячись до прав та свобод і законних інтересів громадян, у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка також знаходилась біля під`їзду № , дістав з власної нагрудної сумки складний ніж та почав розмахувати ним перед обличчям ОСОБА_8 , після чого наніс останньому удар ножом по обличчю.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівої вище лицевої ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

05.08.2023 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

06.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Дана підозра у відношенні ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваної та її соціального статусу застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Зазначив, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Посилається на те, що зазначені обставини слідчим та прокурором не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 194 КПК України, про що надав свої письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Cлідчий суддя, заслухавши думку сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалах зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального злочину підтверджується наступними доказами, а саме: змістом протоколу огляду місця події від 05.08.2023, змістом протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 05.08.2023, змістом протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 05.08.2023; змістом протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 05.08.2023; змістом протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 05.08.2023.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Таким чином слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив наступні існуючі на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і зокрема ОСОБА_4 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження.

Так, на думку сторони обвинувачення, про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання за інкримінований злочин - до семи років позбавлення волі.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Савинка Козелецького району Чернігівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , учасник бойових дій, за станом - неодноразово проходив лікування: 27.07.2022 переніс гострий трансуральний інфаркт передньої стінки міокарду; страждає гіпертензійною (гіпертонічною) хворобою з переважаючим ураженням серця з (застійною) серцевою недостатністю, гіпертонічною хворобою ІІІ стадії.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 раніше не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик переховування ОСОБА_4 є маловірогідним, а доводи сторони обвинувачення на обґрунтування вказаного ризику належним чином не вмотивовані.

Водночас ризик незаконного впливу на свідків, які надали покази стосовно скоєного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, а також ще не були допитані у ньому, слідчий суддя вважає цілком вірогідним та обґрунтованим.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення у частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так на доведення неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання клопотання містить аргумент про те, що цей запобіжний захід не буде дієвим і не зможе стримати останнього від вчинення ним нових злочинів, оскільки останній вчинив умисний злочин, якій відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Таке твердження слідчим суддею відхиляється, оскільки ні слідчий в клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні не змогли пояснити зв`язок між самим фактом вчинення ОСОБА_4 злочину та намаганням вчинення ним нових злочинів у майбутньому. При цьому слідчий суддя враховує те, що представники сторони обвинувачення самі не зазначили у клопотанні про обрання міри запобіжного заходу такого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, водночас матеріали клопотання не містять даних про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень у минулому.

За таких умов, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку із чим вважає, що на даному етапі потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (арешт), про який ідеться у клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризикам, вважає за необхідне відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. Однак застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваної, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 05.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003138, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суд у даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд у даному кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала в частині покладених обов`язків діє 57 (п`ятдесят сім) днів, тобто до 02.10.2023 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Звільнити ОСОБА_4 негайно з-під варти в залі суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1