Справа № 932/4028/23
Провадження № 1-кс/932/2198/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000230 від 02.03.2023, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 02.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що згідно Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а також на підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 3543-11" та Закону України "Про правовий режим воєнного стану" забороняється під час дії воєнного стану покидати територію України громадянам України чоловічої статі вікової категорії 18-60 крім випадків передбачених законом, повідомив ОСОБА_6 , що він може посприяти незаконному безперешкодному перетину державного кордону України, а також повідомив, що для цього йому необхідно прислати у месенджері «Телеграм» фотографію паспорта громадянина України для виїзду за кордон та в подальшому надати грошові кошти в сумі 4000 доларів США.

25.04.2023 року близько 15:00 год. ОСОБА_5 зустрівшись з ОСОБА_6 , мав злочинний умисел направлений на сприяння незаконному переправленню останнього через державний кордон України, шляхом безперешкодного пішого переходу через визначений пропускний пункт на кордоні України, без відповідних дозвільних документів та надавши консультацію та роз?яснивши механізм ОСОБА_6 перетину державного кордону України, та повідомивши, що послуга тепер буде коштувати 13000 доларів США з передплатою 1000 доларів США та перебуваючи близько 10 км. від в`їзду в м. Дніпро, на обочині дороги НО8, біля пам?ятнику «Бику» отримав від ОСОБА_6 передплату, а саме грошові кошти у сумі дев?яти доларів США, для подальшого сприяння з метою незаконного безперешкодного перетину державного кордону України.

28.04.2023 близько 12 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , зустрівшись з ОСОБА_6 , попередньо домовившись про зустріч, з метою передачі частини грошових коштів в сумі 6000 доларів США, мав злочинний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню останнього через державний кордон України, шляхом безперешкодного пішого переходу через відповідний пропускний пункт на кордоні України, без відповідних дозвільних документів, та надавши та роз?яснивши механізм ОСОБА_6 перетину державного кордону України, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, біля перонні центрального автовокзалу м. Дніпро, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 6000 доларів США, для подальшого сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, та передав ОСОБА_6 волонтерську довідку, для безперешкодного проїзду блок постів на території України.

Отримавши грошові кошти у сумі 6000 доларів США, ОСОБА_7 не зміг закінчити свій злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Умисні дії ОСОБА_7 виразились у незакінченому замаху на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

29.04.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Оскільки зазначена стаття Кримінального закону України передбачає конфіскацію усього належного особі майна як додаткового виду покарання, сторона обвинувачення ставить питання про арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження об`єкту нерухомості, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Повідомлений у встановленому порядку.

Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000230 від 02.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Встановлено, що гр. ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи.

За вимогами пункту 3 ч. 2 ст. 171 у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Проте до клопотання не приєднано стороною обвинувачення копії договору купівлі-продажу майна, копії технічного паспорту на домоволодіння або будинку садибного типу, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, чи копії свідоцтва про право на спадщину за законом, або інші наявні реєстраційні документи на домоволодіння.

Слідчий суддя позбавлений можливості визначити характеристики майна, його наявність в натурі, визначити його ознаки та належність такого майна на праві власності ОСОБА_5 . Так, у клопотанні слідчий просить накласти арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за вказаною адресою розташована лише земельна ділянка з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п.п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення не доведено наявності на земельній ділянці майна та його належності саме ОСОБА_5 , клопотання визнається необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає. Самостійно вийти за межі вимог клопотання та накласти арешт на земельну ділянку, слідчий суддя позбавлений можливості, оскільки сторони кримінального провадження є самостійними в обстоюванні своїх прав та виконанні обов`язків, а слідчий суддя вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000230 від 02.03.2023, про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ