У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянув апеляційні скарги директора юридичного департаменту Миколаївської міської влади ОСОБА_5 та захисника підозрюваної ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.05.2023 року, якою накладено арешт на частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради , на якій здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_8 » та майно, що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони, із забороною користування територією, розпорядження та відчуження вказаного майна.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_9

захисник: ОСОБА_10

представник власника майна: ОСОБА_11

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі директор юридичного департаменту Миколаївської міської влади просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту із забороною користування на частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити. Зобов`язати слідчого повернути арештоване майно.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_12 задоволено. Накладено арешт на частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради , на якій здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_8 » та майно, що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони, із забороною користування територією, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянти вважають, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Директор юридичного департаменту Миколаївської міської влади зазначає, що частина території земельної ділянки, надана в аренду підозрюваній ОСОБА_6 , не є речовим доказом у кримінальному провадженні. З врахуванням того, що тимчасові споруди, що належать підозрюваній, розміщені на вказаній земельній ділянці, являються пересувними, відсутня необхідність накладення арешту на саму земельну ділянку.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зазначає, що в клопотанні про арешт майна, в порушення ст. 171 КПК України, не вказано походження та право власності майна, що прокурор просив арештувати.

Окрім того, захисник зазначає, що в клопотанні не була зазначена ринкова ціна вилучених споруд та арештованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради.

Вважає, що з врахуванням зазначеного, не можливо вважати майно, належне ОСОБА_6 , тимчасово вилученим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на територію земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради , тобто територію здійснення підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_8 » та майно, що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони, з метою забезпечення збереженості речових доказів на весь час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні із забороною користування територією, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Клопотання мотивоване тим, що вилучене, в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000837 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст.98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя вказав, що прокурором доведено, що вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження їх як речових доказів та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчим суддею за результатами клопотання прокурора була постановлена 17.05.2023 року, без участі сторін. Копію ухвали захисник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 отримав 19.05.2023 року. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що захисником не пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався не в повній мірі.

Як убачається з матеріалів провадження СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000837 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.272 КК України.

Органом досудового розслідування 14.05.2023 в порядку ст.276-278 КПК України було повідомлено про підозру фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 . На думку органу досудового слідства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи фізичною особою підприємцем, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, яке видано 02.02.2021 року Березанською районною державною адміністрацією в Миколаївській області, а також відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.05.2023, додатковий вид діяльності якого за КВЕД 2010 «93.21.0 «Функціювання атракціонів і тематичних парків» та «93.29 організування інших видів відпочинку та розваг» допустила порушення вимог Закону України «Про охорону праці» при наданні розважальних послуг малолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило смерть останньої.

Прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_12 в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000837 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, було направлено до Заводського районного суду м. Миколаєва клопотання, в якому він просив накласти арешт на територію земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради , тобто територію здійснення підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_8 » та майно, що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони, з метою забезпечення збереженості речових доказів на весь час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні із забороною користування територією, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що все вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь - якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У цьому кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що виявлені 13.05.2023 року, під час огляду місця події на території дитячого ігрового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » речі, а саме пересувні споруди: дитячий лабіринт без маркувальних ознак та дитячий батут без маркувальних ознак, на які прокурор просив накласти арешт, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки, вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тому вимоги апеляційної скарги захисника підозрюваної ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , в частині скасування арешту пересувних споруд: дитячого лабіринту без маркувальних ознак та дитячого батуту без маркувальних ознак, які були розміщені на території дитячого ігрового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » станом на 13.05.2023 року і на праві власності належать ФОП « ОСОБА_8 », є неприйнятними.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що накладення арешту з забороною користування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради, на якій розміщені дитячі атракціони, є необґрунтованим та таким, що порушує права та законні інтереси третіх осіб.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора та наклавши арешт на частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001, що перебуває на праві власності у Миколаївської міської ради , на якій здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_8 » та майно, що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони, із забороною користування територією, розпорядження та відчуження вказаного майна, слідчий суддя в своїй ухвалі не зазначив яка частина земельної ділянки та яке майно що на ній розташовано підлягає арешту. В порушення вимог ч.5 ст. 173 КПК України, слідчий суддя в ухвалі не зазначив перелік майна, на яке накладено арешт.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що метою арешту є забезпечення збереження речових доказів. Однак, ухвала не містить обґрунтування на підтвердження того, що все арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України. Так, слідчим суддею в рішенні не зазначено чи є земельна ділянка, всі пересувні споруди, атракціони речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, а саме: чи були вони знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження, а саме з постанови слідчого від 13.05.2023 року про визнання, долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, не вбачається, що земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0001 та майно що на ній розташовано, у тому числі всі пересувні споруди, атракціони визнано речовим доказом в цьому кримінальному провадженні ( а.п. 16-18).

Відповідно до зазначеної постанови слідчого, речовими доказами в цьому кримінальному провадженні визнані лише дитячий лабіринт без маркувальних ознак та дитячий батут без маркувальних ознак (на які просив прокурор накласти арешт), а також фіскальні чеки, термінал, монітор та індикатор клієнтів, касовий апарат, документи, принтер (про арешт яких прокурором не ставиться питання). Рішення про визнання речовим доказом земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0001 та розташованих на ній інших пересувних споруд і атракціонів слідчим не приймалось, та суду таких доказів не надано.

Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту як на пересувні споруди, так і на земельну ділянку на якій вони були розташовані.

Колегія суддів вважає, що існує можливість без накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали. За такого апеляційна скарга директора юридичного департаменту Миколаївської міської влади ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підозрюваної ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу директора юридичного департаменту Миколаївської міської влади ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.05.2023 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_12 та накласти арешт на дитячий лабіринт без маркувальних ознак та дитячий батут без маркувальних ознак, які були розміщені на території дитячого ігрового містечка «ІНФОРМАЦІЯ_3» станом на 13.05.2023 року (на час визнання їх речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000837 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України), що на праві власності належать ФОП « ОСОБА_8 », із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 12.06.2023 року о 10.00 год.

Головуючий:

Судді: