УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 737/641/17

Провадження № 51-6562ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього,

встановив:

За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада

2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада

2015 року № 838-VIII) зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк тримання під вартою з 08 лютого по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 21 березня 2018 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 березня 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалу апеляційного суду скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками нового апеляційного розгляду Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2021 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2022 року ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року стосовно ОСОБА_4 скасовано у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За наслідками нового апеляційного розгляду Київський апеляційний суд ухвалою від 10 січня 2023 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_4 змінив.

Постановив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на ряд доказів та окремих фактичних обставин, визнаних судом доведеними.

Також, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року

№ 838-VIII) постановлено зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2017 року по 21 березня 2018 року, з 02 березня по 08 червня 2021 року, з 26 вересня 2022 року по 10 січня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду від 10 січня 2023 року захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно ОСОБА_4 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копії судового рішення та інших документів вбачалося, що підстав для задоволення скарги не було.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копій судових рішень та інших документів не вбачалося підстав для задоволення скарги.

Незважаючи на це, засуджений ОСОБА_4 повторно надіслав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, яка містить вимоги, що вже були предметом перевірки Верховного Суду по попередній касаційній скарзі засудженого.

Так, у новій касаційній скарзі ОСОБА_4 повторно зазначає про те, що в оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції не виконав вказівки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 березня 2021 року та від 26 вересня 2022 року через те, що:

- не виключив з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на огляд місця події від 08 лютого 2017 року, а навпаки послався на нього як на належний та допустимий доказ за відсутності підстав для такого;

- порушуючи право на захист ОСОБА_4 , допустив неповноту, припущення та неконкретність у своїх висновках, оскільки, виключивши з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання як на докази винуватості ОСОБА_4 на показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , одночасно в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду дійшов висновку про відсутність підстав для визнання вцілому показань цих свідків та даних у протоколі огляду місця події від 08 лютого 2017 року недопустимими, при цьому не зазначив яку саме частину показань свідків та даних згаданого протоколу суд взяв до уваги, а яку відкинув;

- при відхилені апеляційної скарги в оскаржуваному рішенні не навів беззаперечних мотивів та/або обґрунтувань з посиланням на докази, які обґрунтовують висновки суду та спростовують доводи сторони захисту, наведені в апеляційні скарзі та доповненнях до неї, щодо відсутності мотиву у ОСОБА_4 та його непричетності до вчинення інкримінованого злочину;

- під час апеляційного розгляду повторно порушив вимоги статей 23, 94, 95 КПК щодо безпосередності дослідження доказів, їх оцінки (переоцінки) та допустив неповноту, оскільки без безпосереднього дослідження в судовому засіданні під

час апеляційного розгляду надав оцінку доказам, а саме: показанням

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , законного

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , наданих ними в суді першої інстанції.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до змісту положень статей 424, 425 КПК в чинному законодавстві не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи.

Така позиція відповідає усталеній судовій практиці Верховного Суду (див., наприклад, ухвали від 22 вересня 2022 року у справі № 629/1115/21, від 16 лютого 2023 року у справі № 211/77/21, від 12 червня 2023 року у справі № 211/77/21 тощо).

Крім того, Конституційний Суд України Рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення в положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення … касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

З урахуванням зазначеного та того, що ухвалою Верховного Суду від 26 травня

2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року стосовно нього у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, оскільки з касаційної скарги, копії судового рішення та інших документів не вбачалося підстав для її задоволення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 використав своє право на касаційне оскарження судового рішення стосовно нього, у зв`язку із чим зазначене судове рішення не може бути предметом касаційного перегляду вдруге.

Відтак засуджений ОСОБА_4 використав своє право на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вдруге бути предметом розгляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою засудженого з тих самих підстав, які були предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження засудженому слід відмовити.

Крім того, Суд не вирішує клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з інформацією, наданою Чернігівським районним судом Чернігівської області про дату отримання ним копії ухвали Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, він дотримався строків касаційного оскарження.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня

2023 року стосовно нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3