УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 21.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

15 червня 2023 року прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку 17.02.2023, за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон іPhone 13 pro з sim НОМЕР_1 та мобільний телефон іPhone 11 без sim, у кримінальному провадженні №0000094 від 21.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 28.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади та зміни меж території України.

17.02.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 по справі № 761/4173/23 проведено обшук житлового приміщення (квартири), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено серед іншого:

- мобільний телефон іPhone 13 pro з sim НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон іPhone 11 без sim.

Прокурор вказує, що вказані вище мобільні телефони відповідно до протоколу обшуку, належать дружині ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася за вказаною адресою та, на думку прокурора, імовірно є учасником вказаного протиправного механізму по нанесенню шкоди обороноздатності та економічній безпеці держави.

Постановою слідчого від 20.03.2023 вищевказані вилучені серед іншого предмети, а саме мобільні телефони, визнано речовими доказами згідно ст. 98 КПК України у зв`язку з тим, що на даному етапі здійснення досудового розслідування у слідства є достатні підстави вважати, що дані предмети можуть бути використані як доказ у вказаному кримінальному проваджені та направлені для проведення судово-технічної експертизи.

На підставі вище викладеного прокурор зазначає, що зважаючи на те, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані об`єкти, вилучені 17.02.2023 під час проведення обшуків за вказаними адресами, відповідають, на думку прокурора, критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані вилучені серед іншого мобільні телефони.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, викладених у клопотанні, і просив задовольнити. Вказав, що телефони не були оглянуті, оскільки в органу досудового розслідування відсутній пароль від телефонів, тож їх було направлено на експертизу. На уточнююче запитання щодо строку звернення сторони обвинувачення із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, прокурор пояснив, що не звертався раніше із таким клопотанням, адже не вважав таке майно тимчасово вилученим.

Представник власника майна ОСОБА_4 надав письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна, які оголосив в судовому засіданні. Так, адвокат вказував, що в ухвалі про надання дозволу на обшук було надано дозвіл на вилучення тільки інформації, а не носіїв такої інформації. Окремо адвокат наголошує на тому що прокурор звернуся до слідчого судді із значним пропуском строку на звернення із клопотанням про арешт. Також звертав увагу, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2023 слідчого СБ України у кримінальному провадженні №0000094 від 21.01.2023 було зобов`язано повернути тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон іPhone 13 pro з sim НОМЕР_1 та мобільний телефон іPhone 11 без sim, і лише після цього прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Вивчивши клопотання про арешт майна, додані до нього копії матеріалів кримінального провадження та долучені матеріали в ході судового розгляду, вислухавши думку учасників, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, прокурор у клопотанні просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 17.02.2023, в ході проведення обшуку за житлового приміщення (квартири), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон іPhone 13 pro з sim НОМЕР_1 ; мобільний телефон іPhone 11 без sim.

Під час обшуку та в подальшому вказане майно не було оглянуто, отже не встановлено наявність у зазначених мобільних телефонах інформації, яка має значення для кримінального провадження. Отже таке майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки на його вилучення не надавався дозвіл слідчим суддею при наданні дозволу на проведення обшуку.

Разом з тим, за вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В той же час із клопотанням про арешт тимчасово вилученого 17.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме мобільного телефону іPhone 13 pro з sim НОМЕР_1 та мобільного телефону іPhone 11 без sim, прокурор звернувся лише 15 червня 2023 року, тобто із значним пропуском строку.

При цьому, як на підставу для поновлення строку для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурором зазначається лише власне тлумачення чинного законодавства в контексті визначення статусу вилученого майна, водночас, жодних доказів на підтвердження існування у прокурора об`єктивних підстав вважати, що таке майно не мало статусу тимчасово вилученого станом на 17 лютого 2023 року на момент його вилучення, слідчому судді надано не було. В той же час представником власника майна надано ухвалу слідчого судді від 22.05.2023, якою визначено статус вилучених телефонів як тимчасово вилученого майна.

Тобто вперше сторона обвинувачення звернулась з відповідним клопотання про арешт тимчасово вилученого майна через 4 місяці після спливу граничного строку, встановленого чинним кримінальним процесуальним законом.

Разом з тим, прокурором у клопотанні не наведено, а також не було долучено до клопотання та не надано слідчому судді у судовому засіданні доказів наявності виключних обставин, які дозволили б прийти до висновку про наявність поважних причин для пропуску процесуального строку на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Так, стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Таким чином, вказані обставини не дають законних підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім пропущено строк для звернення з таким клопотанням, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, з урахуванням положень ч.3 ст. 172 КПК України, і не доведено, що таку процесуальну дію неможливо було вчинити у визначений законом строк.

З огляду на наведене, слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 236, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 21.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 22 червня 2023 року о 10 год. 35 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1