УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2023 року

м. Київ

справа № 521/13408/21

провадження № 51-3199 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 2 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мардарівка, Подільського р-ну, Одеської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирався.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 5732 грн. 63 коп.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 , 16 квітня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, який взагалі не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами та відповідно не мав його при собі, в порушення вимог п/п «а» п. 2.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001) (далі - Правила), шо зобов`язують водія:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», приступив до керування автомобіля «BMW» р/н НОМЕР_1 (Реєстрація республіки Польща).

У подальшому, в зазначений день, о 03.38 годині водій ОСОБА_5 грубо порушуючи пункти: 1.5., 2.3. «б»; 12.1., 12.4, 12.9 (б), зазначених Правил, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

п. 12.9. «Водію забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7., на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту 'її" пункту 30.3 цих Правил, здійснював керування зазначеним, технічно справним, легковим автомобілем, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, у темну пору доби, при достатній видимості, здійснював рух по освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини по середній смузі руху проїзної частини вулиці Святослава Ріхтера в Малиновському районі м. Одеса, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по три смуги руху у протилежних напрямках, які поділені розділовою смугою, з боку площі Дерев`янка у напрямку вул. Спартаківська, з мінімальною швидкістю 65,6-68,8 км/г, був неуважним, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував.

Наближаючись до розташованого праворуч будинку №2 В по вул. Святослава Ріхтера, здійснюючи подальший рух, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_5 відволікся від керування, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, не вжив заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації, а навпаки, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на розділову смугу, зліва за ходом руху, де скоїв наїзд правим боком автомобіля на опору рекламного щита, який на ній розташований.

Допущенні водієм ОСОБА_5 порушення вимог 1.5., 2.3. б); 12.1., 12.4, 12.9. (б), Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому пасажирові даного транспортного засобу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 2 травня 2023 року вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

У касаційній скарзі захисник захисник ОСОБА_4 посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 2 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 змінити, застосувавши до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі виду та розміру покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги копії судового рішення, обираючи ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд, на думку колегії Верховного Суду, належним чином врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, вчинив необережний тяжкий злочин у сфері безпеки дорожнього руху, однак вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відніс його щире каяття та не встановив обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, в тому числі з урахування позиції потерпілої щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_5 суворого покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, що є мінімальним в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК, яке вважав необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів та співмірним до тяжкості вчиненого. З таким висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам її касаційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 419 КПК обґрунтовано визнав їх необґрунтованими та безпідставними, та з наведенням мотивів ухваленого рішення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення.

На думку колегії суддів Верховного Суду, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі захисника відсутні достатні доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 2 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3