Справа 688/3241/23
№ 1-кс/688/1718/23
Ухвала

02 серпня 2023 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000485 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший дізнавач СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 27 червня 2023 року близько 06 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , в соцмережі «Facebook» під час переписки із користувачем « ОСОБА_6 » (ІНФОРМАЦІЯ_1 ) домовилася про купівлю джинсових штанів на умовах попередньої оплати.

В подальшому відповідно до домовленості ОСОБА_5 перерахувала із своєї картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 450 гривень, після чого продавець на повідомлення не відповідає та товар не надійшов.

03 липня 2023 року за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що картковий рахунок

№ НОМЕР_2 , який належать особі яка заволоділа грошовими коштами, обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770.

Відповідно до обставин кримінального провадження заволодіння коштами відбулося з використанням банківської картки № НОМЕР_2 , яку обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770, тому вона є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти в сумі 450 гривень, які ОСОБА_5 перерахувала на банківський рахунок, являються предметом кримінального правопорушення.

З метою найбільш всебічного, повного і об`єктивного розслідування зазначеного кримінального правопорушення, встановлення осіб, які його вчинили, забезпечення можливості відшкодування завданих збитків та збереження електронної слідової інформації, виникла необхідність у накладенні арешту на картковий рахунок № НОМЕР_2 , яку обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770.

Відповідно до обставин кримінального провадження заволодіння коштами та подальше їх приховування відбулось шляхом перерахування коштів, тобто банківський рахунок, який закріплений за банківською карткою картковий рахунок № НОМЕР_2 , який обслуговує АТ «А-Банк», є знаряддями вчинення кримінального правопорушення. Водночас зволікання у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів (грошей) та неможливості їх повернення потерпілому. З метою запобігання спробам подальшого перерахування коштів на інші рахунки, перешкоджання зняття грошових коштів виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту на рахунки, до моменту встановлення їх власників та фактичних користувачів, у зв`язку із неможливістю отримання вказаної інформації без проведення тимчасових доступів до інформації, що перебуває у володінні банківських установ.

03 липня 2023 року грошові кошти в сумі 450 гривень та банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 , визнані речовими доказами, оскільки вони являються предметом та знаряддям кримінального правопорушення, відповідно.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що в даному кримінальному провадженні грошові кошти в сумі 450 гривень перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 , являються і визнані речовим доказом, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та з метою збереження електронної слідової інформації, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування даного провадження, виникла необхідність у накладені арешту.

Згідно з ч.1, 2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Прокурор ОСОБА_4 та дізнавач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та дізнавача в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000485 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Як вбачається з обставин справи, 27 червня 2023 року близько 06 години 20 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , в соцмережі «Facebook» під час переписки із користувачем « ОСОБА_6 » (ІНФОРМАЦІЯ_1 ) домовилася про купівлю джинсових штанів на умовах попередньої оплати.

В подальшому відповідно до домовленості ОСОБА_5 перерахувала із своєї картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 450 гривень, після чого продавець на повідомлення не відповідає та товар не надійшов.

Відповідно до обставин кримінального провадження заволодіння коштами відбулося з використанням банківської картки № НОМЕР_2 , яку обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770, тому вона є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти в сумі 450 гривень, які ОСОБА_5 перерахувала на банківський рахунок, являються предметом кримінального правопорушення.

Постановою старшого дізнавача СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 03 липня 2023 року грошові кошти в сумі 450 гривень та банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 , визнані речовими доказами, оскільки вони являються предметом та знаряддям кримінального правопорушення.

У клопотанні дізнавач просить суд накласти арешт на: грошові кошти в сумі 450 гривень, які знаходяться на картковому банківському рахунку № НОМЕР_2 , який обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770, адреса: 49074, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; та на банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 , який обслуговує АТ «А-Банк» код за Код банку (МФО): 307770, адреса: 49074, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, з позбавленням права на розпорядження та користування вказаним рахунком та грошовими коштами, які на ньому знаходяться, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, слідчим суддею встановлено, що в порушення вимог п.1 ч.3 ст.132 та ч.2 ст.173 КПК України, дізнавачем не підтверджено належними доказами та не доведено підстав вважати, що банківський рахунок № НОМЕР_2 , перебуває у володінні АТ «А-Банк».

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази надходження грошових коштів перерахованих потерпілою ОСОБА_5 , на банківський рахунок № НОМЕР_2 .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, на підставі наданих ініціатором клопотання матеріалів, повинен з`ясовувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання дізнавача про арешт майна є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволені клопотання старшого дізнавача СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000485 від 03 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор ОГОРОДНІК