Справа № 496/1727/23
Провадження № 1-кп/496/439/23
У Х В А Л А

02 травня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання прокурора Бериславської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів, мотивоване тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати, тому єдиним запобіжним заходом, якій зможе гарантувати запобігання усім ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , при цьому прокурор посилався на обставини викладені у письмовому клопотанні про продовження строку.

Потерпіла до підготовчого судового засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти вказаного клопотання прокурора, при цьому захисник зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, тому просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши клопотання з додатками та наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд, погоджується з доводами прокурора про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати, вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, існування ризиків можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також те, що на даний час триває судовий розгляд, виправдовують необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають суду можливість дійти висновку про обґрунтованість наявності у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 р.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не прийнято, свідки підлягають безпосередньому допиту судом, тому суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків в зазначеному кримінальному провадженні, а також ризик можливого вчинення ОСОБА_6 інших злочинів, оскільки у обвинуваченого відсутнє постійне та офіційне місце роботи, що свідчить про ризик продовження обвинуваченим вчинення протиправних незаконних дій, зокрема продовжити вчинення даного злочину.

Жодних відомостей чи доказів того, що на даний час у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які б давали підстави для висновку про зменшення існуючих ризиків суду не надано.

Відомості, що відображенні в матеріалах провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 на час затримання офіційно не був працевлаштований, законних джерел доходів не мав, суспільно-корисною діяльністю не займався, не має достатньо міцних соціальних зав`язків, які б мали реальний вплив на його поведінку та слугували б стримуючим запобіжником його поведінки.

З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що інкримінований ОСОБА_6 злочин носить підвищену суспільну небезпеку, скоєний із застосуванням насильства.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 07.05.2023 р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, також суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, міцність соціальних зв`язків, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також враховує те, що він у судовому засіданні ще не був допитаний, його позиція щодо обставин справи суду не відома, а також з метою уникнення ризиків того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, а також з метою недопущення незаконно впливати на потерпілу, свідків, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Щодо усного клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, при цьому захисник зазначила щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно її підзахисного, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на теперішній час - не має.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, на теперішній час, не встановив.

Таким чином, ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу - не має, тому суд вважає за доцільне продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Щодо визначення розміру застави, суд дійшов наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

При цьому також необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливепокарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 314-315, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 02.05.2023 року до 30.06.2023 року включно в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 05 травня 2023 року.