КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/427/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч. 2 ст. 392 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у закритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року у межах кримінального провадження № 0000303 від 13.06.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 21 липня 2023 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні місцевого суду перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 301-1, ч. 2 ст. 156 КК України /ЄУН 401/4369/21/.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, проти статевої свободи та недоторканості: 15-16 квітня 2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем отримав доступ до графічних файлів з ознаками дитячої порнографії, зберігав їх без мети збуту або розповсюдження, 13 червня 2021 року вчинив розпусні дії стосовно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , 2012 року народження.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, судом першої інстанції розглянуто клопотання прокурора й питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Враховано судом й тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 , оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, обрати стосовно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Вказує про необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення за ст. 156 КК України, як такого що базується лише на показаннях малолітньої потерпілої, котра вказує на факт її переляку від спілкування з ним; будь-яких дій, спрямованих на задоволення ним статевої пристрасті не було; не підтверджені факти фізичного чи інтелектуального розбещення малолітньої з його боку й доказами у кримінальному провадженні (висновками експертів тощо).

Щодо обвинувачення, інкримінованого йому за ст. 301-1 КК України вказує, що докази здобуті із порушенням вимог кримінального процесуального закону, його процесуальних прав, положень Конституції України.

Також, вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені. Не надано доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судовий розгляд розпочався з грудня 2021 року, вже допитано потерпілу та її законного представника, спеціаліста, свідків обвинувачення.

Він має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризований, не судимий, до затримання мав неофіційний підробіток.

Протягом досудового розслідування півроку перебував не під вартою, і жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню.

Крім того, акцентує увагу, що неодноразово вказував, що стан його здоров`я погіршився, він звертався до медичної частини слідчого ізолятору зі скаргами на біль у поперековому відділі хребта, зниження рухомості тазового стегнового суглобу та поперекових хребців, просив надати йому медичну допомогу та призначити обстеження, але протягом всього часу отримує лиш знеболювальне. На відповідну заяву його захисника також отримано формальну відповідь, його неналежно оглянуто завідувачем медичної частини СІЗО, внаслідок чого зроблено висновок, що він не потребує лікування.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку захисту на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Згідно із положеннями ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу ; за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Аналогічно, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 301-1, ч. 2 ст. 156 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, - розбещення малолітньої, що відноситься до категорії тяжких умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, - умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, умисне її зберігання без мети збуту чи розповсюдження, що відноситься до категорії тяжких умисних кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до шести років.

ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з грудня 2021 року; у справі наразі розпочато і триває судове слідство. Справа налічує декілька епізодів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого не перевищує розумного, не перебуває за межами розумних строків.

Обвинувачений ОСОБА_8 безробітний, не навчається, неодружений, без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків,.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та міру покарання, яка може йому загрожувати, зважаючи на ряд вчинених злочинних діянь, наявний ризик переховуватись від суду, ОСОБА_8 може виїхати до іншого регіону, області, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Отже, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, що передбачені ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, спростовуються наведеним вище.

Доводи про наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик у обвинуваченого як гарантію дотримання ним належної поведінки заслуговують на увагу, проте, уособлено, зважаючи на інші обставини, це не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, дотримання ним процесуальних обов`язків та, в цілому, завдань кримінального провадження.

Доводи з приводу доведеності або недоведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 КК України, що обвинувачення базується лише на показаннях малолітньої потерпілої, котра вказує на факт її переляку від спілкування з ним; будь-яких дій, спрямованих на задоволення ним статевої пристрасті не було, не підтверджені факти фізичного чи інтелектуального розбещення малолітньої з його боку й доказами у кримінальному провадженні - наразі не можуть піддаватися оцінці судом апеляційної інстанції, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду суду першої інстанції, і висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні, як і оцінку наявних доказів здійснює суд першої інстанції.

Аналогічно суд апеляційної інстанції на даній стадії провадження не вправі оцінювати допустимість та належність доказів щодо обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_8 за ст. 301-1 КК України, в аспекті тих посилань обвинуваченого, що докази здобуті із порушенням вимог кримінального процесуального закону, його процесуальних прав.

Суд першої інстанції, оцінюючи зібрані докази, надає висновку відносно кожного із досліджених доказів про те, чи доказ отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Тому, у разі визнання судом першої інстанції внаслідок дослідження доказів, певних доказів недопустимими їх не буде використано при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зазначене, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 й дотримання ним своїх процесуальних обов`язків.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого, як слідує з матеріалів, йому проведено огляд в умовах установи, де він тримається під вартою, отримано відповіді; висновки комісії, будь-які медичні документи про неможливість за станом здоров`я подальшого тримання під вартою не віднайдені і не надані.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року у межах кримінального провадження № 0000303 від 13.06.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 21 липня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4