Справа № 199/3360/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000416, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська звернулась слідчий за погодженням із прокурором із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послалась на те, що в СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000416, кваліфікованому за ст.438 ч.1 КК України та порушеному за заявою ОСОБА_5 про те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та внаслідок бойових дій за адресою АДРЕСА_1 , відбулось незаконне захоплення транспортного засобу марки ВАЗ 2121, загальний легковий універсал-В, з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 . За таких обставин, вказуючи, що зазначений транспортний засіб має значення речових доказів у розслідуваному кримінальному провадженні, слідчий просила задовольнити дане клопотання та накласти арешт на вказане авто.

Розгляд клопотання проведено за відсутності його учасників через їх неявку в судове засідання та поданням слідчим заяви про підтримання вимог клопотання та його розгляд за відсутності слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000416, кваліфікованому за ст.438 ч.1 КК України та порушеному за заявою ОСОБА_5 про те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та внаслідок бойових дій за адресою АДРЕСА_1 , відбулось незаконне захоплення транспортного засобу ВАЗ 2121, загальний легковий універсал-В, з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_6 ..

Постановами слідчого від 18 квітня 2023 року вищевказаний автомобіль було визнано речовим доказом та оголошено в розшук в рамках кримінального провадження №0000416.

Допитана в ході досудового розслідування в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 15 червня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність автомобіля ВАЗ 2121, синього кольору, 1989 року випуску,д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що стояв на вулиці та був зареєстрований на її чоловіка. Останній раз бачили авто 14 червня 2022 року у вечірній час доби. Хто міг викрасти автомобіль не відомо, нікого не бачили.

За змістом ст.ст.131, 132, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені слідчим в її клопотанні фактичні обставини, як підстави для його задоволення, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на транспортний засіб. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду клопотання, ґрунтується на тому, що слідчим в порушення вимог ст.132 ч.3 п.1, ст.170 ч.ч.1, 2 п.1 КПК України не подано доказів, які б дозволяли оцінити транспортний засіб, на який пропонується накладення арешту, як речові докази у кримінальному провадженні, кваліфікованому саме за ст.438 ч.1 КК України. Так, відповідно до копії свідоцтва про його реєстрацію автомобіль не належить на праві власності ОСОБА_5 як заявнику/потерпілому у цьому кримінальному провадженні, а отже його зникнення не може підтверджувати факт завдання останній майнової шкоди. Титульний власник зазначеного транспортного засобу ( ОСОБА_7 ) не є ані заявником, ані потерпілим, ані іншим учасником розслідуваного кримінального провадження, а тому накладення арешту на його майно за таких обставин фактично призведе до безпідставного, необґрунтованого порушення його майнових прав на транспортний засіб, що є неприпустимим. Більш того, для того, щоб захоплення авто утворювало склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України, необхідною умовою є вчинення цього захоплення спеціальним суб`єктом окупаційними військами воюючої сторони (агресора). Натомість, матеріали клопотання не містять жодних належних та допустимих доказів, які б дозволяли прийти до такого висновку відносно транспортного засобу ВАЗ 2121, загальний легковий універсал-В, з д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1989 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , а з пояснень потерпілої вбачається лише констатування факту зникнення цього авто за невідомих обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000416, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1