Справа №463/3190/23
Провадження №1-кс/463/2871/23
У Х В А Л А

25 травня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за№ 0000119 від 25.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 209 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

директор ТОВ «Керамбуд» ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за № 0000119 від 25.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 209 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 05.05.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно зареєстроване за ТОВ «Керамбуд» із забороною права на відчуження та розпоряджання зазначеним майном.

Окрім цього, 18.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді 463/2606/22 від 13.04.2023 був проведений обшук, за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Керамбуд», згідно наданої ухвали слідчим було надано дозвіл на відшукання документів та електронних носіїв, які на їх думку могли бути предметом вчинення злочину. Проте, слідчими при відсутності ухвали слідчого судді про накладення арешту (заборони) в частині користування майном у господарській діяльності, було опечатано усі транспортні засоби, які ТОВ «Керамбуд» використовує у своїй господарській діяльності, а також вилучено технічні паспорти та ключі від вказаних транспортних засобів. Враховуючи наведене, працівниками слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Львові фактично закривають повністю господарську діяльність ТОВ «Керамбуд», що буде мати своїм наслідком банкрутство останніх, відсутність сплачених податків і зборів у місцевий та державний бюджет України та звільнення усіх найманих працівників, в тому числі осіб із інвалідністю.

Станом на час звернення зі скаргою за результатами вилучення майна ухвала на його арешт в частині заборони на користування не виносилась. Бездіяльність слідчого щодо неповернення належного скаржнику майна є протиправною та такою, що порушує право власності та вимоги КПК щодо статусу вилученого під час обшуку майна. Враховуючи наведене, просить скаргу задовольнити.

Адвокат ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримали, з підстав наведених вище та просили врахувати те, що станом на час розгляду скарги слідчим суддею відмовлено в накладенні арешту майна в частині заборони на користування, а тому просять скаргу задовольнити.

Старший слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши сторони по справі, суд приходить до наступного.

Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000119 від 25.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 209 КК України.

18.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді 463/2606/22 від 13.04.2023 був проведений обшук, за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Керамбуд»за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., с. Галичани, вул. Цвітна, 34, в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке зазначено у протоколі обшуку від 18.04.2023.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

За ч. 1ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно із ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Отже, відповідно до вимог ст.ст. 169-171 КПК України, вказане вище майно є тимчасово вилученим, а слідчий в свою чергу, зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаного вище майна протягом 48 годин після вилучення майна, в противному випадку слідчий зобов`язаний повернути дане майно особі у якої його було вилучено.

У передбачені законом строки арешт на його майно накладено не було і на поточну дату майно залишається неповернутим, що, на його думку, свідчить про незаконність подальшого утримання майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Суд враховує той факт, що 05.05.2022 слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 та накладено арешт на нерухоме та рухоме майно зареєстроване за ТОВ «Керамбуд» із забороною права на відчуження та розпоряджання зазаначеним майном.

Станом на даний час слідчий подав слідчому судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в частині заборони користування вказаним майном, за результатами розгляду, винесено ухвалу суду про відмову у задоволенні такого клопотання.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст.ст.7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст.26 КПК України.

Отже на даний час ТОВ «Керамбуд» всупереч вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України, позбавлене права користування своїм майном, хоча судом такої заборони не встановлено, чим може бути завдано власнику майна істотної шкоди.

Крім того, арешт на заборону користування майном, що тимчасово вилучене під час проведення обшуку 18.04.2023 року, в порядку та на підставах, передбачених ч.5 ст.171 КПК України, накладено у передбаченому законом порядку не було.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що за результатами розгляду клопотання про арешт майна від 25.05.2023, хоч і відмовлено у задоволенні клопотання проте вказана ухвала слідчого судді підлягає апелційному оскарженню, відповідно скарга щодо повернення вилученого майна є передчасною.

Як встановлено слідчим суддею на час розгляду даного клопотання, ухвала суду від 25.05.2023 про відмову в накладенні арешту майна не набрала законної сили. Так відповідно до ч.1, 2 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно слідчий суддя вважає, що одночасне вирішення питання про накладення арешту на майно та про його повернення чинним законом не передбачено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8, 22, 26, 167-69, 171, 303, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні скарги - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.05.2023 о 12:00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1