Дата документу 15.05.2023 Справа № 317/1913/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1913/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/891/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2023 року, якою до засудженого ОСОБА_7 застосовано дисциплінарне стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою суд першої інстанції було частково задоволено подання Державної установи виконання покарань «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» та до засудженого ОСОБА_7 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 1 місяць 15 днів.

Суд першої інстанції встановив, що засуджений ОСОБА_7 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, яке виразилося у тому, що він порушив локалізацію та пошкодив майно установи, а саме: 29 березня 2023 року о 01.40 годині під час обходу відділення СПС № 4 у приміщені виховної роботи було виявлено засудженого ОСОБА_7 , який після відбою в установі перебував у приміщені гуртожитку відділення СПС № 4 локального сектору № 3, де не проживає.

Своїми діями засуджений ОСОБА_7 , порушив заборони встановлені п.п. 1,2,5 ч.3 розділу ІІ; п.п.2,6,11 ч.4 розділу ІІ ПВР УВП.

В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування до засудженого дисциплінарного стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд в порушення вимог ст. 134 КВК України застосував до засудженого повторно стягнення за дисциплінарне правопорушення, за яке на засудженого вже було накладено стягнення.

Вказує, що під час розгляду подання засуджений заперечував проти його задоволення та вказував, що за дане дисциплінарне порушення, яке сталося пізно ввечері 29 березня 2023 року (порушення локалізації) на нього вже було накладене інше стягнення 30 березня 2023 року.

Крім того, 6 квітня 2023 року на нього було накладено стягнення всупереч вимогам ст. 134 КВК України, відповідно якої може бути накладене накладення тільки одного стягнення у випадку одночасного скоєння декількох дисциплінарних порушень.

Разом з тим, суд першої інстанції не став досліджувати це питання, отримувати офіційну письмову інформацію від колонії, за що саме на ОСОБА_7 було накладено інше стягнення 30 березня 2023 року.

Представник колонії під час розгляду подання ухилявся від відповіді на вказане питання та не відповів чітко, за що саме накладено стягнення 30 березня 2023 року та 6 квітня 2023 ролу. Крім того подання установи виконання покарання та судове рішення стосується іншої особи - ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень п. 13-2 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України, при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст. 134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

З огляду на ч. 3 ст. 107, ч. 4 ст. 107 КВК України та розділу ІІ «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» Наказу № 2823/5 від 28 серпня 2018 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», в яких зазначені покладені на засуджених обов`язки та встановлені заборони, засуджені, окрім іншого, зобов`язані: дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики, засуджений ОСОБА_7 характеризується негативно (а.с. 5-6).

Так, ОСОБА_7 на виробництві та у господарській обслузі установи не працевлаштований, працювати не бажає, не вбачає за необхідне. Посягає на права і свободи, честь і гідність персоналу, що проявляється в нетактовній поведінці. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. У взаємовідносинами з іншими засудженими можу спровокувати конфліктну ситуацію. Спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку не утримує, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Недбало ставиться до майна установи. Демонстративно не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Роботи із самообслуговування не виконує, достатнього рівня навичок не має. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально. Участі в організації виховних заходів у відділенні СПС, реалізації програм диференційованого виховного впливу та у самодіяльних організаціях засуджених не приймає. На профілактично-виховні заходи не реагує, належних висновків для себе не робить. За характером неспокійний, неврівноважений. У відношенні із засудженими хитрий, брехливий, підтримує стосунки із засудженими тільки негативної спрямованості. Під час відбування покарання перебуває на обліку як схильний до нападу та захоплення заручників.

Крім того, згідно довідки начальника відділення СПС на ОСОБА_7 під час відбування покарання було накладено 16 стягнення, в тому числі, 6 разів у вигляді поміщення до ДІЗО; заохочень не має (а.с. 7).

Дослідивши вказані обставини та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про застосування до засудженого ОСОБА_7 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи строком на 1 місяць 15 днів, оскільки кількість порушень, допущених засудженим під час відбування покарання свідчить про їх систематичність, а виключно негативна характеристика по місцю відбування покарання свідчить про те, що він у вчиненому не розкаявся, на шлях виправлення не став і до цього не прагне, а отже у начальника установи виконання покарань були передбачені ч. 9 ст. 134 КВК України підстави для звернення до суду із поданням про тимчасове переведення засудженого до приміщення камерного типу.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення вимог ст. 134 КВК України повторно застосував до засудженого ОСОБА_7 стягнення за дисциплінарне правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 134 КВК України, за кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення.

Тобто вказана норма забороняє накладати декілька стягнень лише за проступки, вчинені одночасно, а не за різні проступки, що були вчинені в один день.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 допустив два окремих порушення встановленого порядку відбування покарання: 1) порушив локалізацію; 2) пошкодив майно установи.

Вказані порушення не можна вважати вчиненими одночасно, оскільки як вбачається з висновку за результатами розслідування від 29 березня 2023 року, засуджений ОСОБА_7 спочатку пошкодив грати, знешкодив кріплення та вікно, а вже після цього потратив до дільниці ресоціалізації (а.с. 4).

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що за дане дисциплінарне порушення на засудженого ОСОБА_7 вже було накладено інше стягнення 30 березня 2023 року, оскільки відповідно до довідки начальника відділення СПС, на нього дійсно 30 березня 2023 року було накладено три стягнення, проте не за порушення локалізації та пошкодження майна установи, а за порушення форми одягу та порушення розпорядку дня.

Отже в матеріалах провадження відсутні відомості, що на засудженого ОСОБА_7 вже накладалось стягнення саме за порушення локалізації та пошкодження майна установи, і стороною захисту жодних доказів на спростування цього надано не було.

Накладене на засудженого ОСОБА_7 стягнення 6 квітня 2023 року також не є порушенням ст. 134 КВК України, оскільки в той день він отримав сувору догану за порушення розпорядку дня.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання установи виконання покарань та судове рішення стосуються іншої особи ОСОБА_7 , на правильність висновків суду першої інстанції жодним чином не впливають, оскільки як вбачається з матеріалів цього ж провадження, суд першої інстанції ухвалою від 13 квітня 2023 року виправив описку в ухвалі Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2023 року та вірно зазначив по-батькові засудженого « ОСОБА_9 ».

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та скасування ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2023 року.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2023 року, якою до засудженого ОСОБА_7 застосовано дисциплінарне стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу установи на строк 1 місяць 15 днів, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4