Справа № 344/9425/23
Провадження № 1-і/344/31/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого,яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування заяви зазначили, що суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу з наступних підстав. 14.07.2022 р. у справі № 344/13654/21 заявниками судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 подано клопотання про звернення до виконання судового рішення у кримінальному провадженні, проте всупереч приписам КПК України голова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 перебуваючи у попередній злочинній змові із працівниками апарату суду зловживаючи владою та службовим становищем умисно фактично самовільно «перехоплює» клопотання. Голова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 надав завідома неправдиві відповіді на клопотання без жодного документу що підтверджував би виконання ухвали, про невиконання ухвали від 06.09.2021 року Івано-Франківського міського суду у справі № 344/13654/21 (провадження № 1-кс/344/5356/21) 15.03.2023 р. у справі № 344/16538/22 Апеляційний суд Івано-Франківської області постановив ухвалу в якій підтвердив що завідома неправдиве твердження голови Івано-Франківського міського суду не відповідає фактичним обставинам справи, а являється, на думку заявників, тільки частиною злочинних репресій деяких представників держави,оскільки жодного права на розгляд даних клопотань суддя ОСОБА_5 не мав, що підтверджується ч. 5 ст. 534 КПК України.

Заявники зазначають, що незаконне припинення уже друге десятиліття усіх комунальних послуг до нашого єдиного власноручнозбудованого житла та демонстративні відмови у відновленні електропостачання всупереч Закону та судовій тяганині є наслідком невиконання судового рішення від 02.06.2008 року Тисменицького районного суду у справі № 2-428/2008 рік про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_6

права власності на 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 по сьогоднішній день та шістнадцятирічна акція репресій деяких представників місцевої влади, являється грубим порушенням основоположних прав людини, про що добре відомо голові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 , протиправна ж позиція і співучасть у репресіях щодо сім"ї заявників голови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 буде тільки сприяти подальшому невиконанню судового рішення посадовими особами, навіть попри досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001164 від 26.07.2022 р. оскільки беззаконня правоохоронних органів буде «прикривати свій» голова місцевого суду, а вони змушені проживати у нестерпних житлових умов.

29.08.2022 р. через вище викладені грубі порушення основоположних прав людини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подана скарга щодо дисциплінарного проступку судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя. На скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_5 по сьогодні заявники відповіді не одержали.

Вважають, що звернення до Вищої ради правосуддя щодо дисципінарного проступку судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 , приводить до конфронтації з даним складом суду, що беззаперечно підтверджують обгрунтовані сумніви в неупередженості суду.

Заявники впевнені, що у даній справі при ухвалені судового рішення будуть свавільно порушуватися норми матеріального і процесуального права, суд винесе завідома неправосудне рішення з мотивів помсти та приховання своєї співучасті у репресіях.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали доводи заяви та просили її задовольнити.

Крім того, 02.06.2023 від заявників надійшла заява про відвід судді ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що у разі заявлення судді відводу з підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК України, його розглядає інший суддя цього ж суду у порядку, встановленому в ст.81 КПК України.

Заявлення відводів судді, який розглядає відвід іншому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у розгляді скарги, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у скарзі, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Аналогічна позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 №223-1650/0/04-16 «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні».

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою на бездіяльність слідчого,яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка перебуває у провадженні слідчого судді ОСОБА_5 .

Згідно положень ч.1, 2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2,5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Таких підстав не встановлено та заявники у своїй заяві про відвід на них не посилаються.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтування заяви про відвід базується на думці заявників, сформованій внаслідок непогодження з діями судді ОСОБА_5 , як голови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Однак, така незгода, відповідно до чинного КПК України, не може бути підставою для відводу слідчого судді та не свідчить про його упередженість.

Твердження про те, що при ухвалені судового рішення слідчим суддею будуть порушуватися норми матеріального і процесуального права, є вочевидь надуманими.

Так, суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішення слідчого судді, заявники роблять висновок про наявність його упередженості.

Крім того, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно рішень чи дій судді, в тому числі, й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення розгляду справи.

На підставі зазначеного, подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд.

Суд враховує, що згідно з неодноразовими роз`ясненнями Вищої ради правосуддя у своїх рішеннях подання скарги на суддю не є підставою для його відводу (самовідводу).

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1