ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 Справа №607/9835/23

Номер провадження 1-кп/607/1652/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000690 від 16 березня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюхи, Козівського району, Тернопільської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11.05.2011 р. (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. З встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

ОСОБА_3 впродовж 2023 року, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_3 спільно проживає за адресою АДРЕСА_1 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 наступних обставин:

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/1339/23 від 23.02.2023, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 12.01.2023, близько 18:00 год, ОСОБА_3 перебуваючи у п`яному вигляді за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 насильство під час якого чинив моральний та психологічний тиск, висловлювався нецензурно, погрожував.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/2275/23 від 13.02.2023, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.173- 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 18.01.2022, близько 09:00 год. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , порушив вимоги терміново заборонного припису, а саме заборону у будь який спосіб спілкування із своєю дружиною ОСОБА_5 .

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/2271/23 від 14.03.2023, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 19.01.2023, близько 12:00 год, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , порушив заходи термінового заборонного припису, а саме заборону в будь який спосіб спілкуватися із своєю дружиною ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_3 продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині - ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 13.03.2023, близько 18:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 безпідставно розпочав словесний конфлікт із своєю дружиною - ОСОБА_5 в ході якого виражався нецензурною лексикою, висловлював погрози застосування фізичної сили, виганяв з дому, чинив психологічний та моральний тиск.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_3 належних для себе висновків не зробив та продовжив чинити домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає.

Таким чином, ОСОБА_3 впродовж 2023 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій і бажаючи їх настання, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство (образи) стосовно своєї дружини ОСОБА_5 з якою спільно проживає, що призвело до її психологічних страждань - зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги, почуття образи та погіршення якості життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, однак від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Крім власного визнання вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_5 а також наступними оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду документами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 13 березня 2023 року її чоловік ОСОБА_3 розпочав сварку при якій виражався нецензурною лексикою, виганяв з дому, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_3 у вчиненому розкаявся, попросив пробачення, а тому остання до нього претензій не має.

Заявою ОСОБА_5 від 15 березня 2023 року, згідно якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки він 13 березня 2023 року о 18 год. 00 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 в п`яному вигляді вчинив домашнє насильство. Вказує, що ОСОБА_3 систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2023 року, 23 лютого 2023 року та 14 березня 2023 року, згідно яких ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_5 домашнього насильства, психологічного та фізичного характеру, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що в сукупності із подіями від 13 березня 2023 року становить систематичність вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою ОСОБА_3 перебуває у сімейних відносинах.

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину, особу винного, зокрема те, що він, вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання скарг не надходило, не працює, одружений, на утриманні двоє дітей, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та згідно висновку судово - психіатричного експерта №278 від 18 травня 2023 року останній в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину та в даний час, виявляє ознаки розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг давати звіт своїм діям, керувати ними та не потребує застосування примусових заходів медичного харакетру. До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить визнання ним своєї вини та щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання - відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт. Підстави, які б обмежували призначення вказаного виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, з урахуванням обставин вчинення домашнього насильства, що містить ознаки систематичності, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого направити останнього для проходження програми для кривдників.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1