Справа № 191/1062/23
Провадження № 1-кп/191/80/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 19.09.2022 року, та угоду про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миролюбівка Синельниковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого охоронцем, ТОВ «Фактор», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Наказом №97/ос-20 від 05.06.2020, ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)».

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу СВПР,

затвердженої 15.01.2021 начальником державної установи «Синельниківська виправна колонія (94)», з якою ОСОБА_6 ознайомлений особисто під підпис 13.01.2021, заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу СВПР, окрім іншого:

- безпосередньо відповідає за ефективність організації виховної та соціально-психологічної роботи в установі, відповідність її вимогам кримінально-виконавчого законодавства та нормативно-правових актів;

- при виконанні покладених завдань відділ в межах своїх повноважень взаємодіє з іншими відділами установи, державними та недержавними організаціями;

- здійснює керівництво та організаційне і методичне забезпечення діяльності начальників відділень соціально-психологічної служби, інспекторів та психологів;

- організовує ефективне застосування сучасних форм і методів виховного впливу на підставі індивідуальних програм соціально-психологічної роботи із засудженими;

- здійснює у взаємодії з відповідними службами установи заходи щодо організації трудового виконання засуджених шляхом залучення до навчання робочим спеціальностям, суспільно-корисної праці на виробництві установи та робіт по благоустрою місць позбавлення волі;

- забезпечує контроль за належною підготовкою матеріалів, які характеризують особистість засуджених, для застосування до них заохочувальних норм законодавства, актів помилування та амністії;

- відповідає за організацію, якість та контроль за проведенням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими;

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України ОСОБА_6 як працівник органу державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України, органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробацїі, його територіальні органи управління, уповноважені органи з питань пробації.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи і установи виконання покарань віднесено до правоохоронних органів, а ч. 2 цієї статті передбачає, що працівники таких органів І установ є працівниками правоохоронного органу.

Статтею 102 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що режим у виправній колонії - це встановлений законом та іншими нормативно- правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених І персоналу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлені обов`язки посадових та службових осіб органів і установ виконання покарань, зокрема:

- виконувати покарання відповідно до вимог кримінально-виконавчого законодавства;

- забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань та вимагати від засуджених, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом;

- запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань;

- забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими;

- виявляти, припиняти кримінальні правопорушення, вчинені в установах виконання покарань.

Отже, зважаючи на обсяг своїх владних повноважень, визначених Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом, законами України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» І «Про державний захист працівників суду І правоохоронних органів», Посадовою Інструкцією заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу СВПР державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)», ОСОБА_6 на час вчинення кримінальних правопорушень був працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, яка постійно здійснювала функції представника органу державної влади.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій ст. З цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. З цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій ст. З цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ч. З ст. 156 Кримінально-виконавчого кодексу, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування

покарання, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про умовно-дострокове звільнення та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

У жовтні 2022 року, до ОСОБА_6 звернувся засуджений ОСОБА_7 , який відбував покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», з проханням надати йому характеристику для отримання можливості звернення до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення.

У зв`язку із зверненням ОСОБА_7 , у ОСОБА_6 , який перебував на посаді заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальника відділу СВПР державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)», та достовірно знав, що розгляд питання про умовно-дострокове звільнення засуджених в установі виконання покарань віднесене до компетенції її комісії та наявність позитивної характеристики, яка погоджується із заступником начальника установи з соціально-виховної роботи є обов`язковою складовою такого подання, виник злочинний умисел на вчинення корупційного кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_6 , знаходячись у своєму службовому кабінеті у приміщенні ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)», розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище Шахтарське, вул. Миру, буд. № 7-а, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не зможе звернутися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення без позитивної характеристики, яка б свідчила, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, створив у ОСОБА_7 уявлення про можливість забезпечення вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення шляхом злочинного впливу на працівників прокуратури, які відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є особами уповноваженими на виконання функцій держави та приймають участь у розгляді питань виконання вироків в суді,

В цей же час, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, 18 жовтня 2022 року, о 14 годині 02 хвилини, ОСОБА_6 в ході бесіди із ОСОБА_7 , який зайшов до кабінету, недобросовісно використовуючи довірливі стосунки із ОСОБА_7 , умисно створюючи умови, за яких останній вимушений буде надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, оголосив ОСОБА_7 пропозицію про передачу йому неправомірної вигоди в розмірі 100 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на вказану дату становило 3656,86 грн. за здійснення ним впливу на прийняття рішення працівником прокуратури, уповноваженим на виконання функцій держави, щодо сприяння у підготовці позитивної характеристики засудженого ОСОБА_7 та скерування до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області подання про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 та передачу йому неправомірної вигоди в розмірі 100 доларів СІЛА, що за курсом Національного банку України станом на вказану дату становило 3656,86 грн., для невстановленої досудовим розслідуванням особи (посередника) за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо сприяння у підготовці документів подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 оголосив пропозицію здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для третьої особи у розмірі 200 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 18.10.2022 становило 7313,72 грн.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за

ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК

України, тобто пропозиція здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для третьої особи (зловживання впливом).

24.02.2023 року між сторонами кримінального провадження: прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури - процесуальний керівник у кримінальному провадженні № 0000326 за ч. 2 ст. 369-2 КК України ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_6 з другої сторони, в присутності захисників обвинуваченого - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України добровільно, за ініціативою обвинуваченого укладена угода, згідно умов якої ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та сторонами погоджено вид та міру покарання, передбачені в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України, у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив обставини справи таким чином як вони викладені в угоді та в обвинувальному акті. Крім того, пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки невиконання угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просив суд затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні захисники обвинуваченого підтримали позицію обвинуваченого, зазначивши, що угода про визнання винуватості відносно останнього, укладена у відповідності із КПК та КК України, та в їх присутності, просив суд її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, підозрюваним та його захисниками, повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать вимогам КК України, КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також враховано особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений раніше не судимий, за місце проживання та попереднього місця роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, вину визнав повністю, матеріальна шкода злочином не завдана.

В якості пом`якшуючих покарання обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обтяжуючі покарання обставини, згідно положень ст. 67 КК України - відсутні.

Крім того, обвинувачений цілком розуміє, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоди про визнання винуватості та вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.02.2023 року, укладену між сторонами кримінального провадження: прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури - процесуальний керівник у кримінальному провадженні № 0000326 за ч. 2 ст. 369-2 КК України ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_6 з другої сторони, в присутності захисників обвинуваченого - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази:

-мобільний телефон марки TECNO SPARK сірого кольору, іmеі: НОМЕР_1 ; іmeі: НОМЕР_2 (vc: НОМЕР_3 ), сім картка №1 встановлена на вказаний мобільний телефон: НОМЕР_4 ; сім картка №2 встановлена на вказаний мобільний телефон: НОМЕР_5 ; банківську картку синього кольору «Ukrgasbank» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_8 ; блокнот чорного кольору з чорновими записами з листом із написом - заступник начальника із СВПР майор внутрішньої служби; мобільний телефон марки Redmi Note 8t темно-синього кольору версії mini global 12.5.5, imei: слот-sim і - НОМЕР_7 , imei: caoT- НОМЕР_8 в чохлі темно-зеленого кольору з позначкою «Mood», сім картка №1 встановлена на вказаний мобільний телефон: НОМЕР_9 ; сім картка №2 встановлена на вказаний мобільний телефон: НОМЕР_10 ; які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (а.с. 181-183, т.2), після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_6 ;

-тимчасове службове посвідчення Міністерства юстиції України Державна установа «Синельниківська виправна колонія (94)», серія: УДН №94/16-363 на ім`я ОСОБА_6 , посада - заступник начальника установи із соціально-виховної роботи - начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Синельниківська виправна колонія (94)», видане 09 червня 2020 року; особову справу №254-С-19 на ім`я ОСОБА_9 у зшитому та пронумерованому вигляді на 162 арк.; особову справу №306-П-19 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зшитому та пронумерованому вигляді на 104 арк.; які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (а.с. 181-183, т.2), після набрання вироком законної сили - повернути за належністю до ДУ «Синельниківська виправна колонія (94)»;

-кредитну картку синього кольору № НОМЕР_11 ; кредитну картку жовтого кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_12 ; кредитну картку червоного кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_13 ; кредитну картку червоного кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки Samsung Galaxy належний ОСОБА_10 ; мобільний телефон марки Samsung imei: НОМЕР_15 ; які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (а.с. 184-185, т.2), після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_10 ;

-кредитну картку синього кольору «ukrgasbank» № НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_11 ; кредитну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_17 ; кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_18 ; мобільний телефон марки Хіоmi ХЗ Росо синього кольору, іmei 1: НОМЕР_19 , іmеі 2: НОМЕР_20 ; які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (а.с. 186-187, т.2), після набрання вироком законної сили - повернути ОСОБА_12 .

Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1