МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. Справа № 370/909/22

Провадження №1-кп/370/243/20

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участую прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у смт Макарів Київської області кримінальне провадження №0000653 від 24.03.2022 року, за яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Фасова, Макарівський район Київська область, громадянин України, освіта середня, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

22.03.2022 року, близько 17 години 00 хвилини, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-301.72», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Довгій селища міського типу Макарів Бучанського району Київської області, в смузі для руху в бік центра смт. Макарів Бучанського району Київської області, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), та 2.1 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), відповідно до яких: п. 1.5 ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.3 б) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.1 а) ПДР України - «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії», не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, будучи неуважним під час керування транспортним засобом, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховував на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, як наслідок своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» проявивши неуважність, не переконався у відсутності пішоходів на узбіччі виїхав на праве по напрямку руху узбіччя де здійснив наїзд нд пішохода ОСОБА_6 , який розташовувався в нерухомому стані поблизу будинку № 61 вулиці Довгої.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді косого перелому проксимального кінця діафізу правої малогомілкової кістки, а також обширної забійно-рваної рани лівої гомілки з дефектом м`яких тканин. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого/их предмету/тів, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що потягнуло за собою довготривалий розлад здоров`я на термін більше 21-го дня.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 2.1 а) та 10.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , вину у інкримінованому йому діянні визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_5 , дав суду покази, що дійсно 22.03.2022 року, близько 17 години 00 хвилини, керував автобусом марки «Богдан А-301.72», рухався по вулиці Довгій в смт. Макарів в напрямку центра в с.Фасова, не побачив пішохода на узбіччі. Не побачив пішохода через неуважність, був обмежений огляд, дзеркало було пошкоджено внаслідок обстрілів, а пішохід знаходився позаду автобуса. Довідався, що здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , згодом. Не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Про вчинене щиро шкодує, наслідки вчиненого ним діяння він розуміє. Просить суворо не карати. Позовні вимоги цивільного позивача визнає.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, відсутністю заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання..

Так, ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, скарг не надходило. З серпня 2014 по серпень 2015 брав участь в АТО. Має постійне місце реєстрації та проживання. Згідно довідок від лікаря- психіатра та лікаря нарколога КНП «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», обвинувачений за останні 5 років за амбулаторною допомогою до вищезазначених лікарів не звертався. Раніше не судимий.

У вчиненому щиро кається та повністю визнає свою провину, усвідомлює наслідки від вчиненого. Просив суворо не карати.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_5 , слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Разом із тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута і без реального його застосування, а тому відповідно до ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з призначенням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає їх достатніми для виправлення обвинуваченого з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

ОСОБА_6 подано до ОСОБА_5 та Моторне (транспортне) страхове бюро України цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди., в якому просив: відшкодувати, стягнувши солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та Моторне (транспортне) страхове бюро України матеріальну шкоду у розмірі 34 478,20 грн., та моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн.

Цивільний відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України ( далі - МТСБУ) надіслав відзив ( 95-100),

У відзиві на позовну заяву представник МТСБУ обов`язок відшкодування збитків, завданих потерпілому з вини обвинуваченого, однак вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Так, МТСБУ просив відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до МТСБУ, в якому заперечуючи проти цивільного позову вказував на незгоду з наведеними позивачем розрахунками суми відшкодування та його нормативним обґрунтуванням. Зокрема, вказував, що у відповідності до закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. А відтак - потерпілий-позивач відноситься до осіб, які працюють за трудовим договором. Позивач працював на підприємстві у період з 02.02.2022 року по 23.03.2022 року (менше 2-х календарних місяців). Згідно з чинним законодавством України про працю працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше 2-х календарних місяців, обчислення середнього заробітку (середньої зарплати) проводиться виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. А тому для отримання виплати за вказаним пунктом Закону від МТСБУ особа - позивач має подати належний доказ - Довідку про свою середню заробітну плату у ТОВ «ТРАНС ГРУПП» і тоді позивачу може бути проведено розрахунок за підтверджений закладами охорони здоров`я час - з 23.03.2022 року по 22.04.22 року (виписка з історії хвороби №653) та за період з 03.05.2022 року по 28.07.2022 року (виписка з медичної карти амбулаторного хворого). Інший період, який заявлений позивачем до розрахунку - не підтверджується документами закладів охорони здоров`я і до розрахунку прийматись не буде. До отримання цих документів МТСБУ позбавлене можливості провести регламентну (страхову) виплату, оскільки йому не надано документів про середню заробітну плату потерпілого-позивача, що є необхідним документом для проведення розрахунку страхової виплати.

Щодо відшкодування моральної шкоди цивільний відповідач МТСБУ зазначив, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а тому МТСБУ може відшкодовувати моральну шкоду у випадку спричинення шкоди особою - учасником бойових дій (УБД), але - виключно фізичним особам (цій категорії позивач-потерпілий відповідає) і у розмірі 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вказував, що оскільки розмір матеріальної (майнової) шкоди визначено позивачем відносно МТСБУ з явним порушенням Закону, а тому розрахунок розміру моральної шкоди, що може бути відшкодована за рахунок МТСБУ може бути наданий виключно після отримання правильного розрахунку шкоди, яка заподіяна здоров`ю потерпілого. Також, вказував на відсутність достатніх доказів спричинення моральної шкоди у матеріалах справи.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановлюючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій (а.с. 72-75).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений чіткий перелік випадків, у яких МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 вказаного Закону учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом (пункт 13.1 статті 13 Закону № 1961).

Відповідно до п.22.1.ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч.1, 2 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:

для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;

для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Відповідно до наявних у справі доказів (виписка з історії хвороби та виписки з медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_6 був тимчасово непрацездатним з 23.03.2022 року по 22.04.2022 року та з 03.05.2022 року по 28.07.2022 року. Зазначене відповідачем не спростовано.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «ТРАНС ГРУПП» від 09.08.2022 року працює в ТОВ «ТРАНС ГРУПП» на посаді водія автотранспортних засобів з 02.02.2022 року. З 24.03.2022 року з ОСОБА_6 тимчасово призупинено дію трудового договору, заробітну плату не отримує.

Мінімальна заробітна плата у період з 01.01.2022 по 01.09.2022 згідно Закону України «Про Державний бюджет України» становила 6500,00 грн.

Представником потерпілого розмір відшкодування період тимчасової непрацездатності визначено в загальній сумі 34478, 20 грн., яка розрахована за формулою за 7 робочих днів березня, та за увесь період тимчасової непрацездатності з квітня по серпень, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 6500,00 грн.

Така сума підлягає перерахунку із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати в період з березня 2022 року по серпень 2022 року з урахуванням кількість робочих днів з тимчасовою непрацездатністю.

Хоча позивачем розраховано відшкодування за увесь період тимчасової непрацездатності виходячи із розміру заробітної плати у розмірі 6500,00 грн., наявні підстави для задоволення позову у цій частині в повному обсязі, адже розрахована позивачем сума знаходиться у межах тієї суми, яка підлягає сплаті, виходячи із вимог, передбачених ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не перевищує ліміт відповідальності.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення.

Згідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Цивільний позивач вказує, що тілесні ушкодження завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суттєво вплинули на фізичний і психологічний стан: постійно відчуває фізичний біль. Після отриманих травм протягом доби перебував у підвальному приміщенні, оскільки в смт Макарів велися бойові дії, медичні заклади не працювали та через неотримання медичної допомоги виникла загроза ампутації кінцівки, що призводило до хвилювань щодо невизначеності наслідків лікування, відчуває постійний страх і хвилювання, що взагалі зможе відновити свій стан здоров`я і, як наслідок не зможе реалізувати свої життєві плани, залишиться інвалідом і не зможе працювати, вказує, що його життєві плани повністю зруйновані. Отже, внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя.

За таких обставин, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з врахуванням характеру правопорушення та обставин його вчинення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 20 000 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань цивільного позивача.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2статті 41 цього Закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відтак, МТСБУ у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2статті 41 цього Закону несе обов`язок відшкодування потерпілому моральної шкоди у вказаному розмірі, який залежить від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Даний випадок підпадає під передбачений підпунктом «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону.

Отже, моральна шкода в розмірі 1723,91 грн. (34 478 грн. 20 коп х 5%) має бути відшкодовано потерпілому МТСБУ.

Отже, позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню в частині стягнення з МТСБУ 34 478 грн. 20 коп. відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності та 1723,91 грн. моральної шкоди та в частині стягнення з обвинуваченого 18 276, 09 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 - заявлений до обвинуваченого ОСОБА_5 та Моторно (транспортного) бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м.Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 34 478 (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 20 коп..

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, 02002, м.Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 1723 (одна тисяча сімсот двадцять три) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 18 276,09 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (код доходів 24060300 «інші надходження», МФО 899998) 3398, 04 (три тисячі триста дев`яносто вісім) грн 20 коп, судових витрат.

Речові докази у справі: автобус марки «Богдан А-301.72 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання за адресою: Київська область, Фастівський район, с.Бишів, вул.Гагаріна 41 (АТП) повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1