Справа № 727/5645/23
Провадження № 1-кп/727/328/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0001653 від 11.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження № 0001653 від 11.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не погашену та не зняту судимість за вчинення корисливих злочинів проти власності громадян, повторно, продовжуючи свої протиправні дії, вчинив новий корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 11.05.2023 близько 17 год. 03 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Океан Риби», що розташований за адресою: м. Чернівці, провул. Ентузіастів, 5а, в умовах воєнного стану, який введено згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено до цього часу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для оточуючих та потерпілої, шляхом вільного доступу, із прилавку вказаного магазину, викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9а», чорного кольору, об`ємом пам`яті 32/2 гб., ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/4115-ТВ становить 2032 грн. 67 коп., який належить ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_6 , майнової шкоди на вищезазначену суму.

11.05.2023 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено та 31.05.2023 змінено раніше повідомлену підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) за кваліфікуючими ознаками - вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, із повною середньою освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий - 21.03.2023 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання, якщо він не вчинить нове кримінальне правопорушення протягом 2 років.

Органом досудового розслідування та стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням даного кримінального правопорушення. Зокрема, такими доказами є: протокол прийняття заяв про вчинення злочину, протоколом затримання ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину, показаннями потерпілих, свідків, протоколами огляду предметів (відеозаписів), протоколами визнання та приєднання до матеріалів речових доказів та іншими матеріалами кримінального провадження.

12.05.2023 ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років, тому, є достатні підстави вважати, що в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання у виді безальтернативного позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а стримуючих факторів для можливості втечі органом досудового розслідування не встановлено, та враховуючи військовий стан та проведення бойових дій на території України, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Окрім того, підозрюваний не працевлаштований та не має утриманців;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , може незаконно впливати на осіб, яким відомі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни показів про обставини злочину та створення перешкоди досудовому розслідуванню у встановленні усіх обставин скоєних кримінальних правопорушень.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, при цьому дане правопорушення вчинив через 2 місяці після ухвалення вироку Першотравневим районним судом, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, перебуваючи на виправному терміні, що свідчить про схильність особи до вчинення злочинів та не бажання виправитися тощо.

При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати також обставини, передбачені ст. 178 КК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, які на даний час вказують про можливу причетність, ОСОБА_4 до вчинення даного злочину; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

Крім цього, слід врахувати, що обвинувачений на даний час не працює, не є особою похилого віку, без будь-яких фізичних чи психічних вад, не має на утриманні малолітніх дітей, тому на даний час відсутні будь-які переконливі дані про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_4 під вартою.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є виправданим та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та відомості що характеризують його особу, в сукупності свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Розглядаючи питання доцільності обрання обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, суддя погоджується з прокурором у тому, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку судді, прокурором правильно наведені підстави вважати, що наявні ризики.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті, може незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності в період іспитового строку (ч.4 ст.185 КК України).

Зазначена обставина свідчить про наявність достатньої підстави вважати, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто те, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий та офіційно не працевлаштований.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим уважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 53680грн. 00 коп., яку обвинувачений має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, перелічені в ст. 194 КПК України, і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави. На переконання суду застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст. 314, 177, 178, 183, 184, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 04 вересня 2023 року.

Визначити розмір застави двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три шістсот вісімдесят) гривень, достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України. Вказаний розмір застави обвинувачений або заставодавець мають право внести на відповідний рахунок у будь-який момент.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти прибувати до суду за кожною вимогою та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 строком на два місяці з моменту звільнення з-під варти наступні обов`язки:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена особа, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. В такому випадку суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілому, обвинуваченому та захиснику для відома та направити до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1