Справа № 643/4552/23
Провадження № 1-кс/643/676/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001603 від 16.05.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, із позбавленням права відчуження, розпорядження майном, а саме на: мобільний телефон ТМ «Vivo Y17» колір пурпурний IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був вилучений 30.05.2023 в період часу з 10:50 до 11:05 год. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила вилучене майно повернути на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роз`яснивши вимоги, передбачені ст. 388 КК України.

Посилаючись на положення ст.98 КПК України слідчий зазначає, що вилучене майно буде використано у якості речових доказів у даному кримінальному провадженні, необхідне для проведення експертизи, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, є необхідність у арешті цього тимчасово вилученого майна.

У судове засідання слідчий не з`явились, подала заяву у якій просила клопотання задовольнити та розглянути без її участі.

Власник вилученого майна відповідно до клопотання ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, подала заяву у якій просила розглянути клопотання без її участі, проти задоволення не заперечувала.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001603 від 16.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Дане кримінальне провадження зареєстровано за фактом того, що 15.05.2023 до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 , 1989 року народження, про те, що 15.05.2023 року близько 16:30 години за адресою: АДРЕСА_1 невстановленою особою, шляхом вільного доступу, було здійснено крадіжку мобільного телефону ТМ «Vivo Y 417», який знаходився у користуванні її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим заявниці було завдано матеріальної шкоди.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 пояснила що восени 2019 року за 7000 грн. придбала новим мобільний телефон ТМ «Vivo Y17 » колір містичний пурпурний IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 , 4 GB+128CB, в якому знаходилась sim-карта оператора «Lifecell» м.т. НОМЕР_3 та Водофон Україна м.т. НОМЕР_4 . Телефон на момент викрадення знаходився в технічно справному стані, пошкоджень не мав.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що вказане кримінальне правопорушення можливо вчинене ОСОБА_5 , 1994 р.н.

30.05.2023 ОСОБА_5 під час перебування у службовому кабінеті №76 Харківського РУП 32 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30 у присутності двох понятих добровільно видав з правої кишені своїх штанів мобільний телефон ТМ «Vivo Y17 » колір пурпурний IMEI1 НОМЕР_1 IMEI2 НОМЕР_2 з наліпкою монобанк на задній кришці, повідомивши, що вказаний телефон був викрадений ним 15.05.2023 на дитячому майданчику урбан-парку, у раніше невідомого йому хлопчика, пояснював, що телефон викрав з метою продажу. Вказаний мобільний телефон було вилучено.

В ході перевірки ідентифікаційних ознак вилученого мобільного телефону та документів наданих потерпілою ОСОБА_4 встановлено, що ідентифікаційні ознаки повністю збігаються, та фактичним власником вилученого майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Постановою слідчого від 15.05.2023 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Враховуючи, що викрадене майно оглянуто та постановою визнано речовим доказом, обмеження власника у користуванні своїм майном протягом невизначеного часу не можна вважати обґрунтованим, тому клопотання про накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження (без позбавлення права користування) є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на мобільний телефон ТМ «Vivo Y17» колір пурпурний IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був вилучений 30.05.2023 в період часу з 10:50 до 11:05 год. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права на відчуження і розпорядження вказаним майном.

Мобільний телефон ТМ «Vivo Y17» колір пурпурний IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , негайно повернути власнику майна, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1