Ухвала

Іменем України

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 621/2376/22

провадження № 51-3862 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із заявою, яка за своїм змістом є касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначеного вироку Зміївського районного суду Харківської області

від 17 січня 2023 року.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі у касаційному розгляді.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання

про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни

чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна

із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись

на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів

у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень і призначення судового розгляду в суді відповідної інстанції, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.

Однак, всупереч вищевказаному засуджена ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотрималась.

Зокрема, засуджена вказує на оскарження нею вироку Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2023 року, однак не наводить конкретних порушень закону, допущених судом першої інстанції при постановленні оскарженого судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей

412-414 цього Кодексу є підставами для його зміни чи скасування.

Натомість засуджена, обґрунтовуючи доводи своєї скарги, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Окрім цього, як убачається з доданих копій судових рішень, за результатами перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_4 . Харківським апеляційним судом

06 квітня 2023 року було постановлено ухвалу, якою вказаний вирок було залишено без змін, однак засуджена не зазначає у скарзі, в чому полягає незаконність

чи необґрунтованість цієї ухвали з урахуванням підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, для її скасування чи зміни.

До того ж скаржниця у прохальній частині скарги не зазначає, що суд касаційної інстанції має зробити з постановленою щодо неї ухвалою апеляційного суду

за наслідками розгляду її касаційної скарги.

Також, вимоги засудженої ОСОБА_4 не узгоджуються з положеннями

ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Так, колегія суддів звертає увагу засудженої, що згідно з положеннями цієї статті суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Окрім вказаного, засуджена, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, не зазначає у скарзі

чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.

Крім того, засудженій слід зауважити, що відповідно до положень статей 425, 426 КПК України вона має право звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, з касаційною скаргою, а не з заявою.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2023 року щодо неї залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3