печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00000455, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2023 у справі № 463/3579/22 (провадження № 1-кс/463/1465/23), а саме в частині земельних ділянок, які належать ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», зокрема: :02:020:0053, :01:006:0012, :01:006:0015, :01:006:0011, :01:006:0021, що розміщуються на території земельної ділянки від 18 до 34 кілометра вверх за течією по річці Десна від місця впадіння в річку Дніпро, Броварського району Київської області, де розташовані Північна та Південна ділянки Спаського родовища, в тому числі заборону їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, заборону продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, а також заборону використання для будь-яких цілей, в тому числі заборону розміщення, складування та тимчасового зберігання піску, продукції, тощо.

Клопотання обґрунтовано тим, що арешт накладений ухвалою слідчого судді від 03.03.2023 на майно ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» безпідставно та необґрунтовано, без всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

В заяві подані до суду представник ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» - адвокат ОСОБА_3 , вимоги клопотання підтримав, з урахуванням поданих уточнень, просив клопотання задовольнити, а судове засідання проводити без його участі.

Представник ГСУ ДБР в судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

В частині підсудності розгляду зазначеного клопотання слід зазначити наступне.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000455 від 14.04.2022, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.197-1, ч. 3 ст.209, ч. 3 ст.212, ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст.255, ч 3 ст.254, ч. 3 ст.258-5, ч. 2 ст.364, ч. 2 ст.367, ч. 1 ст.382, ч. 1 ст.388 КК України, в рамках якого було накладено вищевказаний арешт, здійснюється Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Законним вважається судове рішення, яке прийняте із дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Істотне порушення вимог кримінально процесуального законодавства, зокрема, правил підслідності, підсудності, має наслідком прийняття незаконного судового рішення та його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись приписами частини 1 статті 218 КПК України, відповідно до предметної підслідності (стаття 216 КПК України), досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань.

Для визначення підсудності (територіальної юрисдикції суду) важливим є місцезнаходження органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення (місце здійснення досудового розслідування).

Відповідно до положення частині 1 статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Організаційна структура Державного бюро розслідувань визначається Президентом України.

Відповідно до Указу Президента України від 5 лютого 2020 року № 41/2020 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань» Головне слідче управління входить до структури Центрального апарату Державного бюро розслідувань. Отже, Головне слідче управління є структурною одиницею Центрального апарату, що є структурним підрозділом ДБР.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.

Територіальні управління Державного бюро розслідувань є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Отже, ДБР (Центральний апарат) і відповідне його територіальне управління є окремими юридичними особами із визначеним місцем знаходження.

Виходячи із цього, місце знаходження ГСУ ДБР буде визначатись за місцем знаходження ДБР.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Вказаний підхід узгоджується із численною судовою практикою, зокрема з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 22.04.2020 у справі № 487/7605/19 (пр. № 51-1901впс20), в ухвалі від 13.05.2020 у справі № 643/7208/20 (пр. № 51-2272впс20), в ухвалі ККС ВС від 13.10.2020 у справі № 607/16332/20, ухвалі ККС ВС від 19.07.2021 року у справі № 686/15318/21.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи - Державне бюро розслідувань є: 01011, місто Київ, Печерський район, вул. Мирного Панаса, будинок 28, як такого вимагають положення ч. 3 ст. 9 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», що є пріоритетним для встановлення місцезнаходження державних органів та органів місцевого самоврядування як юридичних осіб.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Відтак клопотання про скасування арешту у кримінальному провадженні № 00000455 від 14.04.2023 підсудне Печерському районному суду м. Києва.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/3579/22 (провадження 1-кс/463/1465/23) задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000455 від 14.04.2022, та накладено арешт серед іншого на земельні ділянки, які належать ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», зокрема: :02:020:0053, :01:006:0012, :01:006:0015, :01:006:0011, :01:006:0021, що розміщуються на території земельної ділянки від 18 до 34 кілометра вверх за течією по річці Десна від місця впадіння в річку Дніпро, Броварського району Київської області, де розташовані Північна та Південна ділянки Спаського родовища, в тому числі заборону їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, заборону продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, а також заборону використання для будь-яких цілей, в тому числі заборону розміщення, складування та тимчасового зберігання піску, продукції, тощо.

При вирішенні питання про арешт майна відповідно до ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 5) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ухвалі від 03.03.2023 слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя у разі застосування п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України повинен був врахувати чи може використовуватися майно, на яке накладене арешт як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Так, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак в судовому рішенні необґрунтовано та не встановлено факт, який вказує на те, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, та не зазначено жодних доказів, які б вказували на такий факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час судового провадження не встановлено обставин, які б стверджували, що нерухоме майно, яке належать ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому є достатні підстави стверджувати, арешт накладений на вказане майно необґрунтовано, що є свідченням необхідності застосування положень ч. 1 ст. 174 КПК України щодо скасування арешту майна, накладеного на підставі судового рішення від 03.03.2023, а клопотання адвоката підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00000455 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2023 у справі № 463/3579/22 (провадження № 1-кс/463/1465/23), а саме в частині земельних ділянок, які належать ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», зокрема: :02:020:0053, :01:006:0012, :01:006:0015, :01:006:0011, :01:006:0021, що розміщуються на території земельної ділянки від 18 до 34 кілометра вверх за течією по річці Десна від місця впадіння в річку Дніпро, Броварського району Київської області, де розташовані Північна та Південна ділянки Спаського родовища, в тому числі заборону їх відчуження та будь-яким іншим чином розпорядження (користування) таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, заборону продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, а також заборону використання для будь-яких цілей, в тому числі заборону розміщення, складування та тимчасового зберігання піску, продукції, тощо.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1