Справа № 202/228/23
Провадження № 1-кс/202/3482/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого 19.12.2022внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000705, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000705 від 19.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000705 за ч.4 ст. 189 КК України, проведено обшук автомобіля марки «Toyota», модель «SEQUOIA», чорного кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 , який в подальшому вилучено. Постановою слідчого у даному кримінальному провадженні зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий відповідно ст.ст. 170 -171 КПК України з метою його збереження як речового доказу, просить накласти на нього арешт.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, прокурор заяву про розгляд клопотання без його участі в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки даний автомобіль не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000705 від 19.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

З клопотання вбачається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.12.2022 року, ОСОБА_7 на прізвисько « ОСОБА_8 », ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_10 », ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_12 », ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з метою отримання незаконного прибутку, разом з іншими невстановленими досудовим слідством особами розробили злочинний план, направлений на вчинення особливо тяжкого злочину, а саме вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, керуючись корисливим мотивом, як об`єкт своїх злочинних посягань обрали потерпілого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Приблизно, 06.12.2022 року, у невстановлений час ОСОБА_17 зателефонував невстановлений досудовим розслідуванням чоловік на ім`я ОСОБА_18 та попросив приїхати його до ресторану «Гурія», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 112. Цього ж дня, ввечері приїхавши до ресторану «Гурія», потерпілого зустрів ОСОБА_16 , та провів його до віп-кімнати ресторану, куди у той же час прибули ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлена особа - чоловік на ім`я ОСОБА_19 . У ході спілкування у присутності ОСОБА_17 по відео-зв`язку ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням насильства висунули безпідставну вимогу потерпілому ОСОБА_17 , відповідно до якої останній повинен щомісячно передавати їм грошові кошти в розмірі 30 % від суми отриманого прибутку. Крім того, погрожуючи фізичною розправою, тобто застосуванням насильства, висунули вимогу ОСОБА_17 передати їм грошові кошти у сумі 20 000 доларів США. Після чого, ОСОБА_16 та невстановлений чоловік на ім`я ОСОБА_19 на автомобілі Toyota Prado, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 перевезли потерпілого ОСОБА_17 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де останній, реально сприймаючи погрози застосування насильства, побоюючись за своє життя та здоров`я, взяв грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, та у супроводі ОСОБА_16 та невстановленого чоловіка на ім`я ОСОБА_19 повернувся до ресторану «Гурія», де передав ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вищевказані грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання передачі чужого майна, з погрозами застосування насильства ОСОБА_17 , висунули вимогу про необхідність на протязі місяця, тобто до кінця поточного року, передачі їм 35 000 доларів США.

06.02.2023 приблизно о 15:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у ресторані «Міксес», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, 4, зустрів потерпілого ОСОБА_17 , після чого, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на вимагання передачі чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства, висунув вимогу потерпілому до кінця лютого 2023 року передати грошові кошти у сумі 35 000 доларів США.

09.02.2023 приблизно о 16:35 годині ОСОБА_14 , перебуваючи біля розважального закладу «Вандолар», який розташовано за адресою: м. Дніпро, площа Шевченко, 6, діючи за попередньою змовою з іншими співучасниками злочину, відповідно до відведеної йому ролі, підійшов до потерпілого ОСОБА_17 , та застосовуючи насильство, у зв`язку з невиконанням потерпілим вимоги щодо передачі грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , правою рукою наніс один удар в область обличчя, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження, у вигляді чотирьох саден які розташовані на тлі внутрішньо-шкіряних крововиливів в скроневій області ліворуч, у зовнішнього кута лівої надбрівної дуги, на спинці носу зліва, на нижній повіці лівого ока з частковим переходом на проекцію лівої гайморової пазухи.

Продовжуючи вчиняти злочин, 07.03.2023 приблизно о 13:45 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля бізнес центру «Комфорт сіті», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. П. Орлика 16, побачив потерпілого ОСОБА_17 , та у зв`язку з невиконанням потерпілим вимоги щодо передачі грошових коштів, умисно наніс лівою рукою удар в область голови потерпілого. Після чого, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прибув за вище вказаною адресою.

Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання передачі чужого майна, погрожуючи потерпілому ОСОБА_17 застосуванням насильства, висунули вимогу передати їм 35 000 доларів США. Побоюючись за своє життя, реально сприймаючи погрози, потерпілий ОСОБА_17 повідомив, що в нього є лише 4000 доларів США. Після цього, ОСОБА_20 , переслідуючи корисливий мотив, діючи відповідно до відведеної йому ролі, на автомобілі потерпілого марки «LexusGX460», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , поїхав з потерпілим ОСОБА_17 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де останній, реально сприймаючи погрози застосування насильства, передав ОСОБА_20 грошові кошти у сумі 4000 доларів США.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, 07.03.2023 приблизно о 13:45 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля бізнес центру «Комфорт сіті», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. П. Орлика 16, висунув вимогу потерпілому ОСОБА_17 у строк до 11.03.2023 переоформити на ОСОБА_7 транспортний засіб Lexus GX 460 д.н.з. НОМЕР_3 , який належить матері потерпілого.

Потерпілому ОСОБА_17 , кримінальним правопорушенням заподіяна майнову шкода в особливо великих розмірах на суму 24 000 доларів США, що станом на 07.03.2023 року відповідно до курсу НБУ становить 877 646 (вісімсот сімдесят сім тисяч шістсот сорок шість) гривень.

27.04.2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

27.04.2023 року на підставі ухвал слідчого судді проведено ряд обшуків, зокрема й автомобіля марки «Toyota», модель «SEQUOIA», чорного кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 , який в подальшому вилучено.

27.04.2023 слідчим вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000705.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту є запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення та відчуження.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту, слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчим жодним чином не обґрунтовано підстави вважати, що вилучений автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, матеріали клопотання та встановлені в ході досудового розслідування обставини не містять даних що транспортний засіб Toyota «SEQUOIA», д/н НОМЕР_1 був предметом злочину чи використовувався ОСОБА_3 або іншими особами з метою вчинення кримінального правопорушення, оскільки згідно протоколу обшуку, будь яких речових доказів у автомобілі не виявлено, а підозру ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення не пред`явлено, будь які інші дані на підтвердження цього клопотання також не містить.

Слідчий суддя зауважує також, що зі встановлених обставин кримінального правопорушення про які йдеться в клопотанні слідчого, вбачається факт використання лише автомобілю Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_4 з метою вчинення злочину, при цьому автомобіль ОСОБА_21 у клопотанні та долучених до нього матеріалах зовсім не фігурує.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи, що прокурором не доведено, що органом досудового розслідування не доведено, що транспортний засіб Toyota «SEQUOIA», д/н НОМЕР_1 відповідає вимогам та критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, має доказове значення у даному кримінальному провадженні та набуте протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а завдання для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням вже було виконане шляхом проведення обшуку автомобіля, а тому арешт автомобіля не є розумним та співрозмірним обмеженню права власності та завданням кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зазначає, що саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом від 27.04.2023, без належного обґрунтування клопотання не є належною підставою для накладення арешту.

Керуючись ст. 110, 131-132, 167-168, 170-173, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна - автомобіля марки «Toyota», модель «SEQUOIA», чорного кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1