Єдиний унікальний номер справи 937/8225/20
Номер провадження 1-і/333/99/23
УХВАЛА

іменем України

15 червня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого - судді секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого - адвоката обвинуваченогоОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002408 від 06.10.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002408 від 06.10.2020 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 23 години 30 хвилин 05 жовтня 2020 року до 00 годині 10 хвилин 06 жовтня 2020 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , через незачинену хвіртку воріт, проникли до вказаного домоволодіння. Знаходячись на території домоволодіння, розподіливши ролі між собою, ОСОБА_5 залишився біля входу до будинку, а ОСОБА_6 через незачинені двері проник до вказаного будинку, де продовжуючи умисні дії ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення майна, а саме: планшету «Lenovo Tab М10 ТВ-X605L», IMEI: НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, вартістю 5000 гривень, та мобільного телефону «iPhoneXS», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в корпусі золотистого кольору, вартістю 19000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», з номером НОМЕР_4 , що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, на рахунку якої грошових коштів не було, а також іншого майна, а саме: зарядного пристрою, навушників до вищевказаного телефону, флакону з написом «dr. Marcus», полімерного хрестика, наручного годинника, пристрою для заряду батарей, автомобільного ключа з пристроєм встановлення та зняття сигналізації, батареї зеленого кольору, силіконового килимка чорного кольору, ручного тонометра, пристрою для куріння, паперового документа з написом «ПОЛІС № АР/4429641», тканевої сумки рожевого кольору з написом «SULAMIF», які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, де був помічений потерпілою ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 свої злочинні дії не припинив та втік разом з ОСОБА_5 , спричинивши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 24 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

6 жовтня 2020 року, о 10 годині 02 хвилині, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

07 жовтня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

08 жовтня 2020 року слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області застосовано запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, даними, встановленими з протоколу огляду місця події від 06.10.2020 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколу огляду від 06.10.2020 року, протоколу огляду від 06.10.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколу огляду місця події від 29.09.2020 року; висновку експерта № 18-228 від 29.10.2020 року; постанов про визнання речовими доказами; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; 28 жовтня 2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України затверджено Мелітопольською місцевою прокуратурою та скеровано до Мелітопольського міськрайонного суду для розгляду.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9- 22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2023 року (включно).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Наразі термін запобіжного заходу спливає, а тому сторона обвинувачення вважає за необхідне звернутися до суду з таким клопотанням посилаючись на наступне.

ОСОБА_5 , будучи раніше не одноразово судимою особою за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. На це також вказують ті обставини, що ОСОБА_5 офіційно не працює, та не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, злочин вчинив, будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення інших умисних злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 в подальшому вчинить нове кримінальне правопорушення.

Також, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 відоме місце проживання потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_9 по кримінального провадженню, що свідчить про наявність ризику того, що він, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, вважаю, що існують наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років. Також, під час досудового розслідування встановлено обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та повторність.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання або домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи особистість ОСОБА_5 , який будучи раніше неодноразово судимим, вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин, з метою уникнення відповідальності та покарання, може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інші кримінальне правопорушення, а тому, отже обрання відносно нього вказаних запобіжних заходів неможливе:

- особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також достатнього рівня доходів унеможливлює також застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки;

- запобіжний захід у вигляді застави судом може не встановлюватися щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що, з урахуванням відсутності у підозрюваного будь-яких джерел постійного доходу, унеможливлює застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.

Викладене свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при застосуванні до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного.

За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді триманні під вартою, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в умисному відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд, зі слів прокурора, ще не завершено, потерпіла та свідки підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, свідчить про можливість останнього, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність трьох ризиків, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002408 від 06.10.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14 серпня 2023 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому, захиснику, начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15 червня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1