Справа № 204/9047/22
Провадження №1-кп/204/386/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000592 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинені кримінальні правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене, буде переховуватись від суду. Крім того, враховуючи те, що останній офіційно не працевлаштований та не навчається, сторона обвинувачення вважає, що соціальні зв`язки останнього з родиною не є тим соціальним фактором, який зможе запобігти зазначеному ризику. Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання за вчинення даних кримінальних правопорушень, безперешкодно може здійснювати тиск, погрожувати або ж іншим чином впливати на свідків, щодо зміни ними показань. Також, продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, також не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, що вказує на те, що перебуваючи на свободі, останній, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, може вчинити інші корисливі кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду пояснив, що в нього наявна інформація про те, що потерпілим було відшкодовано завдані збитки. Про факт відшкодування збитків наявна розписка. Жоден із ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не мають жодного підтвердження. Просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду пояснив, що він вже багато чого усвідомив. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надане суду клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2023 року продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 31 липня 2023 року.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, надаючи оцінку доводам прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК країни. за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, а тому можлива тяжкість покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень з великою ймовірністю може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних агресією Російської Федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Окрім цього, на користь існування вказаного ризику судом також береться до уваги те, що ОСОБА_3 постійно проживав на території Харківської області, яка на теперішній час є частково непідконтрольною для України, та може бути обізнаним про території, які на даний час є окуповані, а тому з великою ймовірністю, з метою уникнення відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення, може здійснити дії щодо виїзду до тимчасово непідконтрольні території України, а тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони обвинувачення на факт відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_3 , заслуговує на увагу, проте суттєво ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні не зменшує.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд вважає, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність вказаного ризику, оскільки всі свідки, які були заявлені стороною обвинувачення та на показаннях яких, як на доказ винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення посилався прокурор, вже були допитані безпосередньо в судовому засіданні та надали свої показання, жодних клопотань щодо допиту інших осіб в якості свідків суду надано не було.

Також, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суду не було надано відомостей про особу обвинуваченого, які б підтверджували наявність вказаного ризику.

Тому ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається прокурор, який слугував підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінився та має місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і продовження існування ризику, а саме, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду, а тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків у провадженні. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його позапроцесуальних дій.

Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або ж особисте зобов`язання суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід є такими, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1