Справа № 642/419/23
Провадження № 1-кс/642/1524/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, із вищою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.191 КК України,-

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обгрунтування якого зазначено, що в провадженні СВ відділу поліції №2 ХРУП №3 ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 02.06.2022 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , згідно наказу директора Харківської дирекції АТ «Укрпошта» № 6047-к від 29.11.21, призначена на посаду начальника Пересувного Відділення Поштового Зв`язку № 33.

Відповідно до Тимчасової інструкції з організації роботи пересувного відділення поштового зв`язку повного формату у філіях АТ «Укрпошта» начальник ПВПЗ надає послуги користувачам в місцях стоянки з автомобіля, здійснює реалізацію товарів , крім того на нього покладається контроль за наявністю обов`язкового асортиментного мінімуму по періодичним друкованим виданням,асортиментного мінімуму товарів для пошти, базового асортименту товарів комісії.

Положення про групу координації діяльності Пересувних відділень поштового зв`язку Харківської дирекції АТ «Укрпошта», , на начальника відділення поштового зв`язку покладено функції продажу поштових марок, маркованих конвертів та карток в тому числі. Начальник відділення несе відповідальність за збереження поштових відправлень та цінностей та має звітувати за прийняті платежі.

01.12.2021 при прийнятті на роботу до Харківської дирекції АТ «Укрпошта» з працівником ОСОБА_5 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність, працівник - ОСОБА_5 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей і зобов`язується дбайливо ставитися до переданих їй на збереження або інших цілей матеріальних цінностей, вести облік,складатиі передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених їй матеріальних цінностей.

Отже, начальник Пересувного Відділення Поштового Зв`язку № 33 Харківської дирекції «АТ`Укрпошта» ОСОБА_5 , в силу займаної посади, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, у період з 29.11.2021 по 01.02.2022 , відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, являлася службовою особою.

Так, ОСОБА_5 , будучи матеріально-відповідальною особою, в період часу з 18.01.2022 по 01.02.2022, прибувши на своє робоче місце- в Пересувне Відділення Поштового Зв`язку № 33 Харківської Дирекції АТ «Укрпошта» (далі ПВПЗ № 33), яке розміщене за адресою:м. Харків Майдан Привокзальний, 2, вирішила привласнювати готівкові кошти, отримані від населення за сплату комунальних послуг, шляхом не внесення до каси ПВПЗ № 33,при цьому приховуючи злочин, ОСОБА_5 в щоденних касових звітах формувала фактично завищений залишок готівки в касі, а задля подальшого уникнення перевірки наявності готівкових коштів в касі,вона вирішила взагалі не подавати сформовані звіти до відділуДОКПД Харківської Дирекції АТ «Укрпошта».

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи намір особистого збагачення та наживи, з метою привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, 18 січня 2022 року діючи протягом робочого дня ( з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00хв. ) отримані від населення за сплату комунальних послуг грошові кошти в сумі 58 341, 90 грн. фактично в касу не внесла, а звернула на свою користь, спричинивши своїми незаконними діями, матеріальну шкоду Харківській Дирекції АТ «Укрпошта`на загальну суму 58 341, 90 грн.

В подальшому, зловживаючи службовим становищем ОСОБА_5 з метою приховування вчиненого нею привласнення грошових коштів, по касовому обліку ПВПЗ № 33 провела надходження даних коштів , а в касовому звіті за 18.01.2022 ОСОБА_5 відобразила завищений залишок готівки у сумі 373270,58 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 314 928, 68 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні.

В подальшому, начальник ПВПЗ № 33 Харківської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_5 будучи достеменно обізнаною, що в період часу з 18.01.2022 по 01.02.2022 в касі ПВПЗ № 33 наявна нестача готівкових коштів у сумі 58 341, 90 грн., яка виникла внаслідок привласнення останньою грошових коштів з каси підприємства, з метою приховування злочину в касовий звіт за 19.01.2022 вона особисто відобразила залишок готівки у сумі 271 559, 76 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 213217, 86 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 20.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 374 206, 22 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти у сумі 315 864, 32 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 21.02.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 378 145, 32 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 320 203, 42 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 22.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 197 621,32 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 139 279, 42 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 25.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 129 975, 79 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 71 633, 89 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 26.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 60 033, 04 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 1691, 14 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні,в касовий звіт за 27.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 62 928, 24 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 4 586, 34 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 28.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 59892, 98 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 1551, 08 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні, в касовий звіт за 29.01.2022 - відобразила залишок готівки у сумі 65410, 90 грн., з яких фактично в касі були лише грошові кошти грошові кошти у сумі 7069 грн., тоді як грошові кошти у сумі 58 341, 90 грн. були відсутні,

При цьому ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем в період часу з 18.01.2022 по 29.01.2022 з метою приховання привласнення коштів з каси ПВПЗ № 33 не надавала щоденно касові документи до ДОКПД Харківської Дирекції АТ «Укрпошта».

Внаслідок проведеної Харківською Дирекцією АТ «Укрпошта» раптової інвентаризації грошових коштів в касі ПВПЗ № 33 станом на 01.02.2022 у матеріально відповідальної особи ОСОБА_5 виявлена нестача грошових коштів у сумі 58 341, 90 грн., яка була останньою відображена в касовому звіті лише за 01.02.2022.

До СКП відділу поліції №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області було направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України, щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 .

В ході виконання доручення до СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт ст. о/у СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про те, що ОСОБА_5 за вказаною адресою: АДРЕСА_1 не мешкає, останній раз яку бачили взимку 2022 року, та за отриманою оперативною інформацією, остання може мешкати за кордоном.

21.06. 2022 повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, направлено в порядку ч. 2 ст. 135 КПК України на місце роботи ОСОБА_5 - Харківської дирекції АТ «Укрпошта». Також повідомлення про підозру направлено поштою за місцем мешкання, та передано до канцелярії дільниці №9 КП «Жилкомсервіс».

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: матеріалами службового розслідування за фактами спричинення шкоди АТ «Укрпошта» начальником ПВПЗ -33 ОСОБА_5 ; Узагальненим актом про результати інвентаризації; договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність; положенням про ПВПЗ АТ «Укрпошта»; касовими звітами ПВПЗ -33 за період з 18.01.2022 по 01.02.2022; свідченнями свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; усіма іншими зібраними доказами у їх сукупності.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 191 КК України.

20.05.2023 в порядку ст. 191 КПК України ОСОБА_5 була затримано на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова на кордоні в с. Шегині, Львівської області.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_5 скоїла умисний злочин, за місцем мешкання не проживає, та переховується від органів досудового розслідування та суду, є підстави вважати, що ОСОБА_5 має свідоме бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, і перебуваючи на волі, враховуючи, що вона вчинила умисний злочин, може вчинити інше кримінальне правопорушення та сховатися від слідства і суду, таким чином перешкоджаючи встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування і суду, за місце реєстрації, за іншими відомими місцями її перебувань не мешкає та те що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання відповідно до ст. 45 КК України відноситься до категорії корупційних та їй загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі;

-незаконно впливати на свідків, та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

-вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вищезазначене свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Захисник проти клопотання заперечував, просив обрати більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Підозрювана проти клопотання також заперечувала і підтримала думку свого захисника. Крім того, вказала, що це вона виявила нестачу коштів і повідомила про неї дирекцію, при цьому, частину коштів вона повернула. У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, вона разом з хворою матір`ю і дитиною покинули територію України та поїхали за кордон. Іноді вона приїжджає в Україну для вирішення певних питань. Однак, до моменту затримання 20.05.2023 вона не знала, що відносно неї відкрите кримінальне провадження та наявна підозра її у вчиненні злочину.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

У провадженні ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000039 від 02.06.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Крім того, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про її особу, а саме, що вона раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину.

Слідчим суддею також береться до уваги, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 в порядку ч. 2 ст. 135 КПК України, а саме направлено на місце роботи ОСОБА_5 - Харківської дирекції АТ «Укрпошта», за місцем мешкання та передано до канцелярії дільниці №9 КП «Жилкомсервіс».

Частиною 3 ст. 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вивченням матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, однак, це не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, потреби ж досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у реалізацію прав і свобод підозрюваною, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, на який посилається сторона обвинувачення відносно ОСОБА_5 , на думку слідчого судді є лише припущенням та нічим не підтверджується можливість вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення.

В той час, враховуючи тяжкість покарання, тимчасове місце проживання підозрюваної за кордоном, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, слідчим суддею встановлено наявність ризиків відносно ОСОБА_5 , передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Однак, клопотання слідчого не містить обгрунтування про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж утримання під вартою, враховуючи, що підозрювана пояснила, що вона частково повернула кошти, що їй не було відомо про підозру її у вчиненні злочину, і що за кордоном вона проживає у зв`язку з воєнними діями на території України та не мала намір переховуватись.

Слідчий суддя вважає, що наявність підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки слідчим та прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

При цьому, згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваної ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши покидати місце мешкання в нічний час, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, з покладанням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів до 20.07.2023 включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21-00 год. до 07-00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

5) здати на зберігання до уповноваженого органу свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали до 20.07.2023 року включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя