ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1191/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 635/1476/22 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2023 про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000167 від 11.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 1 статті 366 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , у вигляді тримання під вартою з раніше визначеною сумою застави в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 28.09.2023 включно із раніше визначеним розміром застави у розмірі 1 640 400 грн при внесенні якої, підозрюваний ОСОБА_9 підлягає звільненню з-під варти та покладенню на нього наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі всіма свідками у кримінальному провадженні, представником потерпілого, іншим підозрюваним, спеціалістом, експертом у кримінальному провадженні, представниками та законними представниками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисники підозрюваного ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять вказану ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту за місцем його мешкання/реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20:00 год. до 07:00 год. та покласти на підозрюваного ОСОБА_9 у разі застосування домашнього арешту обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисники посилають не незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для продовження запобіжного заходу, не досліджено письмові матеріали провадження та невмотивовано висновки свої висновки.

Зазначають, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

При прийняті рішення про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_9 раніше не був судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце роботи та позитивні характеристики.

Захисники вважають, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 КПК України, оскільки ОСОБА_9 не має будь-якого наміру переховуватися від слідства та суду, має постійне місце проживання, поважний вік. Також факт народження ОСОБА_9 в рф не свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_9 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінально провадження, оскільки всі речові докази залучені до матеріалів кримінального провадження, а підозрюваний відсторонений від займаної посади та не має доступу до свого місця роботи.

Також, ОСОБА_9 немає наміру впливати на свідків, потерпілих та експертів, так як під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблені висновки експерта. ОСОБА_9 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та в межах своїх можливостей співпрацює зі слідством.

Посилаються, що ОСОБА_9 має постійне місце роботи, місце проживання, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , яка перебуває на його утриманні, оскільки має психічне захворювання, та сам ОСОБА_9 має низку хвороб і тримання його під вартою шкодить його здоров`ю та може привезти до невідворотних наслідків.

Захисники вважають, що матеріали провадження вказують на необґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 , оскільки органом досудового розслідування не доведено наявності умислу у ОСОБА_9 на розтрату майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. Також не доведено факту складання саме ОСОБА_9 завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до таких документів завідомо неправдивих відомостей чи інше підроблення документів. Вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, органом досудового розслідування взагалі не доведено.

За вказаних обставин, захисники вважають, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, захисники вважають, що слідчим порушено строки звернення з клопотанням про продовження строків досудового розслідування, у зв`язку з чим сторона захисту звернулася зі скаргою на бездіяльність прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_9 строк тримання під вартою, з визначенням розміру застави, слідчий суддя виходив з тих обставин, що під час досудового слідства встановлено та підтверджено у судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 нетяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, дійшов висновку про те, що на час розгляду поданого клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя вважав, що, наразі існують підстави для продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу, оскільки підстави, які були на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати. Слідчий суддя врахував обставини, які характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Також слідчий суддя залишив раніше визначений розмір застави у розмірі 1 640 400 грн, який достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_11 відповідає вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На переконання суду апеляційної інстанції слідчим суддею враховані положення статей 176, 177, 178, 183 КПК України, дані про особу, перевірені додані слідчим до клопотання матеріали про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

Також дослідивши матеріали провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий навів об`єктивні обставини, що заважають звершенню досудового розслідування, а саме: закінчити в повному обсязі проведення негласних слідчих (розшукових) дій та розсекретити результати за наслідками їх проведення; встановити інших свідків кримінального правопорушення та допитати їх; виконати вимоги статті 290 КПК України щодо ознайомлення підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та їх захисників з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування у відповідності до вимог статті 293 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що завершити досудове розслідування до строку дії запобіжного заходу ОСОБА_9 , який закінчується 27.08.2023 є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, без яких неможливо завершити повне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування.

Доводи, на які посилаються в апеляційній скарзі захисники підозрюваного стосовно недоведеності ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалами провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення, та з цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Надаючи оцінку можливості переховуватися підозрюваним від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

На думку суду апеляційної інстанції, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Належить також врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, знищити чи приховати докази, які мають істотне значення для кримінального провадження, здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілих враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги ті обставини, що більшість свідків у кримінальному провадженні, працюють на одному підприємстві з ОСОБА_9 , частина з них є його підлеглими. За вказаних обставин, ОСОБА_9 може здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 може вдатися до дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення у якому він підозрюється, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання ним процесуальних обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги захисників про необґрунтованість підозри, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, суд апеляційної інстанції виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує, що після обрання запобіжного заходу з плином часу просто обґрунтованоі? підозри стає недостатньо для її продовження, а тому у процесі вирішення питання про продовження відповідних строків суди мають з`ясувати наявність інших «відповідних» і «достатніх» обставин (Макаренко проти України, справа № 622/11). До таких обставин належать ризик переховування від правосуддя, ризик здіи?снення тиску на свідків чи спотворення доказів, ризик змови, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, ризик спричинення громадських заворушень чи необхідність захисту прав затриманоі? особи (справа «Харутюнян проти Вірменії» № 629/11).

У тому числі такими обставинами є й обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисників про наявність у підозрюваного ОСОБА_9 обставин, які позитивно його характеризують та міцних соціальних зав`язків, суд апеляційної інстанції приймає їх до уваги, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення кримінальних правопорушень у яких він підозрюється, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій підозрюваним, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчиненню дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частиною 1 статті 177 КК України.

З огляду на викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернетивного запобіжного заходу - застави забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути достатнім для запобігання ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а тому підстав для застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисників про те, що ОСОБА_9 має низку хвороб і тримання його під вартою шкодить його здоров`ю та може привезти до невідворотних наслідків, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підтверджені жодними доказами. Станом на час апеляційного розгляду даних щодо неможливості тримання під вартою ОСОБА_9 за станом здоров`я, суду не надано.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі виникнення обставин, які унеможливлюють утримання підозрюваного під вартою, він особисто, або його захисники не позбавлені можливості в порядку, передбаченому статтею 201 КПК України звернутися з відповідним клопотанням до місцевого суду.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисників не є достатніми для її скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: