УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року

м. Київ

справа № 522/18839/21

провадження № 51-2712ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року про повернення її апеляційної скарги, яку постановлено в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000691, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

Суть питання

Як слідує з матеріалів за скаргою, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 тис. грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2021 року, постановленою в підготовчому судовому засіданні у вищевказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення її в якості цивільного позивача, повернуто її цивільний позов та роз`яснено право звернення з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями ОСОБА_4 подала на них апеляційну скаргу.

Суддя Одеського апеляційного суду ухвалою від 07 квітня 2023 року, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу, оскільки вона не є особою, що зазначена в ст. 393 КПК України у якості суб`єкта оскарження вищевказаного вироку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження тадопущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанцій.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок або ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК України. Пунктом 10 цієї норми передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з оскаржуваного судового рішення,апеляційну скаргу подала ОСОБА_4 , яка не є особою, що зазначена в ст. 393 КПК України у якості суб`єкта оскарження.

Тому, суддя апеляційного суду, встановивши, що скаржник не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на вирок місцевого суду від 14 лютого 2023 року, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, правомірно повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу.

Що стосується доводів касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що вона звернулась до апеляційного суду як цивільний позивач, а тому відповідно до положень КПК України має право на оскарження рішень у кримінальному провадженні № 0000691, то вони є безпідставними, з огляду на рішення місцевого суду від 23 листопада 2021 року, яким ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення її в якості цивільного позивача.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на те, що у фабулі вищевказаного вироку зазначено, що ОСОБА_5 здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в результаті чого, останні отримали тілесні ушкодження, є недоречними, оскільки з копії вироку місцевого суду слідує, що лише ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які є обов`язковою ознакою для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК. Отже, останній був засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ( ОСОБА_6 ) середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Це не позбавляє ОСОБА_4 права звернутися до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається,що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3