УХВАЛА

5 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 509/1999/22

провадження №51 - 4510 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області

від 25 липня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня

2023 року,

встановив:

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 липня 2023 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку

з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) та надано десять днів для усунення вказаних недоліків.

Також, серед іншого, захиснику було вказано на необхідність визначитись

із підставою перевірки судових рішень, оскільки останній не погоджувався

з призначеним засудженому покаранням та однозначно вказував на відсутність

у його діях складу, що викликало суперечності.

При цьому захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення вказаних недоліків касаційну скаргу буде йому повернуто.

У межах наданого строку захисник надіслав на адресу Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, однак зазначених недоліків не усунув.

Підстави для зміни чи скасування оскаржуваних рішень касаційним судом визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 цієї норми при вирішенні питання про наявність підстав зазначених у її частині першій суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі захисник зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі та одночасно вказує на неврахування апеляційним судом тієї обставини, що засуджений не мав наміру привласнити чуже майно шляхом шахрайства, тобто фактично знову заперечує наявність у діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Крім того, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник взагалі не зазначає з чим саме він не погоджується, з видом покарання, враховуючи, що санкція ст. 190 КК передбачає декілька його видів,

чи з його розміром.

Також у касаційній скарзі захисник вказує про те, що засудженому за вчинений злочин призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, що не відповідає дійсності, оскільки, як убачається з копій оскаржуваних судових рішень останньому визначено інший захід примусу.

Окрім іншого, замість нової касаційної скарги захисник подав уточнення до касаційної скарги, яку було залишено без руху, що суперечить вимогам ст. 427 КПК.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки захисник ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, така підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_5 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області

від 25 липня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня

2023 року разом із доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3