Справа № 359/3914/23
Провадження № 1-кп/359/473/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та в режимі дистанційного відеоконференцзв`язку з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000300, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, батька неповнолітньої дитини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що тимчасово утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України (кримінальне провадження №0000602, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2022 року) та ч.1 ст. 115 КК України (кримінальне провадження №0000584, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2022 року), раніше не судимого (згідно вимог ст. 89 КК України),

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, а саме умисне вбивство, за наступних обставин.

17.12.2018 приблизно о 18 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у домоволодінні АДРЕСА_2 , (кадастровий номер :04:004:0027), разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 , вступив в словесний конфлікт ОСОБА_8 через ревнощі з приводу їхніх стосунків з колишньою дружиною ОСОБА_4 .

Так, в ході словесного конфлікту ОСОБА_8 наніс ОСОБА_4 удар молотком по голові.

ОСОБА_6 з метою припинити бійку відтягнув ОСОБА_8 від ОСОБА_4 .

В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 вийти з будинку на двір, на що останній погодився.

Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , умисно, з метою вбивства, наніс ОСОБА_8 не менше 28 ударів невстановленим тупим предметом, а також два удари гострим предметом з ріжучими властивостями, спричинивши тілесні ушкодження у виді: закритої тупої травми живота: поширених крововиливів в підшкірній жировій клітковині передньої черевної стінки (епігастральна ділянка), вогнищевих крововиливів без видимих реактивних змін в черевному (сонячному) сплетінні, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; в ділянці голови: перелому кісток носу, який відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, крововиливів в м`які покриви лобної ділянки справа, лівої лобно-тім`яної ділянки, в лівий скроневий м`яз, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; в ділянці тулуба: крововиливу в нижній частині переднього середостіння, крововиливів в м`язи спини (поперекова та лопаткові ділянки, права міжлопаткова ділянка), які відносяться до легких тілесних ушкоджень; в ділянці кінцівок: поширених синців верхніх кінцівок, синців нижніх кінцівок, множинних крововиливів в м`язи гомілок, стегон, тазу, плечей та передпліч, 2 колото-різаних ран лівого ліктьового суглобу та лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У період не більше 30 хвилин після заподіяння вказаних ушкоджень настала смерть ОСОБА_8 внаслідок закритої тупої травми живота у вигляді крововиливу у верхній частині передньої черевної стінки та крововиливів в черевному (сонячному) сплетінні із рефлекторною зупинкою серця.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив протиправні дії, які виразились в умисному заподіянні смерті іншій особі (вбивство), тобто скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та захисника, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, мети вчиненого злочину, наявності умислу, наслідків у вигляді смерті потерпілого, причинного зв`язку між діями обвинуваченого та смертю потерпілого, тощо).

В судовому засіданні, з цього приводу, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному ним.

Щодо обставин вчинення злочину, повідомив, що за давністю подій, не може пригадати всіх деталей, однак пам`ятає, що вони разом з потерпілим в 2019 році с. Мала Стариця Бориспільського району вживали спиртні напої, та між ними виникла сварка на побутовому рівні. Після чого ОСОБА_8 взяв молоток та вдарив його по голові. В подальшому, через деякий час, коли вони разом вийшли на вулицю з будинку, ОСОБА_4 , наніс значну кількість ударів руками і ногами ОСОБА_8 , декілька з них він наніс в область живота. Чи використовував він при цьому якийсь твердий предмет він не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_8 припинив подавати ознаки життя, злякавшись, він, разом зі своїм знайомим вивезли тіло загиблого до іншого населеного пункту Київської області та він його закопав там. Через декілька місяців тіло було виявлено під час розслідування іншого кримінального провадження. Обвинувачений зазначив, що смерть потерпілого настала саме від нанесених ним ударі оскільки ніхто інший ОСОБА_9 в його присутності тілесних ушкоджень не наносив.

При призначенні покарання просив врахувати його каяття.

У цьому зв`язку у суду не виникло сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотньому в суді не здобуто.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання останньому відповідного покарання, яке, на думку суду, узгоджується та відповідає ст.ст. 65-70 КК України, а також меті покарання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Так, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому вчинений обвинуваченим злочин, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким.

ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, однак має погашену судимість у відповідності до вимог ст. 89 КК України.

В той же час, останній притягається до кримінальної відповідальності за вчинення двох особливо тяжких злочинів (ч.1 ст. 115, ч.3 ст. 307 КК України), у зв`язку з чим утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» зважаючи на обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що обтяжуючих відповідальність обставиною, визначених ст. 67 КК України, не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_4 обставин, суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить щире каяття останнього.

Зазначені обставини прокурором під сумнів не поставлені, а тому суд їх також враховує при прийнятті рішення щодо тяжкості обрання покарання ОСОБА_4 .

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

В той же час, підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено, зважаючи на наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність підстав які б свідчили про істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 .

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину, приховав скоєння своїх злочинних дій.

Зважаючи на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією відповідного кримінального закону, оскільки з урахуванням тяжкості вчиненого, суспільної небезпечності діянь та тривалості приховання злочину, виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, на думку суду, не є можливим.

Визначена судом міра покарання відносно обвинуваченого, в даному випадку, з урахуванням його відношення до скоєного, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого ним, особу обвинуваченого, його матеріальне становище, сімейний стан, відношення обвинуваченого до скоєного ним.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні не встановлені, про них не зазначив і прокурор.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, однак суд вважає, що останній слід обрати у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком суду законної сили, з урахуванням того, що інші кримінальні провадження відносно обвинуваченого в м. Одеса знаходяться на стадії судового розгляду.

Заходи ж забезпечення кримінального провадження. Запроваджені на стадії досудового розслідування, в порядку ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374 КПК України, ст. 20, 65-70, 72, 93, 94, ч. 1 ст. 115 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту оголошення вироку судом 29.05.2023 року.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжити утримувати останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, а саме: фіранка білого кольору з плямами темно-бурого кольору, що передана на зберігання до ГУ НП у м. Києві, - знищити.

Запроваджений арешт згідно ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року на речові докази, після набрання вироком суду законної сили, - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Розмістити оголошення на сайті «Судова влада» для потерпілої сторони.

Головуючий : ОСОБА_1