КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання по даному вироку частково приєднано невідбуте нею покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2017 та за вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.01.2020 та визначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 04.03.2020р. в денний час, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішила незаконно заволодіти чужим майном громадян з метою його продажу та отримання коштів для власних потреб. З цією метою, ОСОБА_7 цього ж дня, приблизно о 16.10год., прослідувала до приміщення загальноосвітньої школи № 96, розташованої по вул. Огарьова, 2 в м. Києві, де, користуючись тим, що її присутність залишилась непоміченою працівниками даного навчального закладу, почала ходити по коридорах, перевіряючи двері кабінетів з метою подальшого викрадення майна громадян, шляхом вільного доступу до нього.

Знаходячись на першому поверсі приміщення даної загальноосвітньої школи, ОСОБА_7 виявила навчальний кабінет, вхідні двері до якого не були зачинені на замок та в якому були відсутні учні та вчитель. Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб у коридорі, ОСОБА_7 прослідувала до вказаного навчального кабінету, де оглянувши приміщення, виявила та викрала з підвіконня належний ОСОБА_8 мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 8А Blue», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 3000 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» вартістю 50 грн., а всього майна на загальну суму 3050 грн., який знаходився в користуванні малолітньої доньки останньої ОСОБА_9 .

Продовжуючи далі свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному навчальному кабінеті, розташованому на першому поверсі загальноосвітньої школи № 96 по вул. Огарьова, 2 в м. Києві, почала оглядати кишені залишеного в кабінеті одягу, в результаті чого в кишені куртки малолітньої ОСОБА_10 виявила та викрала належний її матері ОСОБА_11 мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 7А Matte Blue», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , вартістю 2374,90грн. у силіконовому чохлі синього кольору, вартістю 100 грн., з сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 50 грн., а всього майна на загальну суму 2524,90 грн.

Заволодівши таким чином шляхом крадіжки чужим майном, яке належить ОСОБА_8 , на загальну суму 3050 грн., та ОСОБА_11 на загальну суму 2524,90 грн., ОСОБА_7 04.03.2020р., приблизно о 16.20год., з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_8 та ОСОБА_11 майнову шкоду.

Крім цього, ОСОБА_7 приблизно о 16.20год. 04.03.2020р., перебуваючи у приміщенні загальноосвітньої школи № 96, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Огарьова, 2, піднявшись сходами на третій поверх, де виявила, що в навчальному кабінеті № 303 вхідні двері не були зачинені на замок та в ньому були відсутні учні та вчитель. Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб у коридорі, ОСОБА_7 прослідувала до вказаного навчального кабінету, де повторно таємно викрала зі столу вчителя належний ОСОБА_12 ноутбук «Lenovo Idea Pad 110-15 IBR», вартістю 8500 грн., після чого, приблизно о 16.26год. 04.03.2020 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_12 майнову шкоду.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості. Зазначає, що суд, при призначенні покарання не врахував повною мірою те, що обвинувачена має на утриманні малолітнього сина, який має ряд тяжких захворювань і потребує постійного догляду та піклування.

В судові засідання апеляційного суду, які призначались на 14.02.2023, 04.04.2023, 23.05.2023, 27.06.2023 обвинувачена ОСОБА_7 не з`явилася, хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлялася у передбачений законом спосіб, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою, у зв`язку з чим апеляційний суд не вправі був застосовувати до неї привід в судове засідання.

Адвокат ОСОБА_6 подав до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої та її захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, вчинила кримінальне правопорушення під час іспитового строку, наявності обставини, яка обтяжує покарання - рецидиву злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та обґрунтовано обрав їй покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Разом з тим, з урахуванням наявності на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини, обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченій покарання у середньому розмірі, передбаченому санкцією статті для даного виду покарання, а при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, правильно обрав принцип часткового складання покарань.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3