КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2459/2023 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у провадженні - прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.05.2023, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюшки, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчий суддя під час постановлення оскаржуваного рішення належним чином не врахував наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватись від слідства та суду. Про наявність існування даного ризику свідчить усвідомлення підозрюваним можливості притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. Крім того, обставинами підтверджуючими існування цього ризику свідчать і те, що підозрюваний неодружений, на утриманні інших осіб не має, а також не має постійного джерела доходів, зареєстрованого місця проживання на території міста Києва та Київської області, тобто стійких соціальних зв`язків. Окрім цього, в судове засідання, призначене на 23.04.2023 в суді першої інстанції підозрюваний не з`явився, документів на підтвердження поважності своєї неявки до суду, не надав.

На наявність існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть свідчити підстави не встановлення всіх обставин, які мають значення для досудового розслідування, не встановлено всіх причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, їх місце проживання та перебування. При цьому, підозрюваний є особою, яка може спілкуватись з невстановленими зазначеними особами з приводу укриття злочинної діяльності, знищення, приховання, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то на його наявність можуть свідчити обставини того, що підозрюваний має із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні спільне коло друзів, володіє даними стосовно їх місця проживання, номерів телефонів та іншими контактними даними. Тобто, перебуваючи на волі матиме можливість впливати на учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_8 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час перевіряється його причетність до вчиненні інших злочинів, розкриттю та розслідуванню яких він може перешкодити.

Окрім цього, сторона обвинувачення звертає увагу на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування. При цьому, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні насильницького злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчиненому групою осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, підозрюваного, які заперечували щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому такою, яку необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарго, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000032 від 31.01.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 3 ст. 153 КК України.

21.03.2023 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, тобто у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчиненому групою осіб.

23.03.2023 року слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, наявності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року клопотання органу досудового розслідування було задоволено та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.05.2023, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - достатніх підстав (доказів), обґрунтованої підозри, поза розумним сумнівом.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має бути співмірним зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарту обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного до кримінального правопорушення, достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування («Мюррей проти Сполученого Королівства»).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами.

Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на тривалий термін відтак, залишаючись на волі, може уникати кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя суду першої інстанції, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також обставину, що остання, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за вчинене, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може уникати виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за його вчинення навіть з урахуванням особи підозрюваного, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Однак, слідчий суддя наведеної вище норми закону та практики Європейського суду з прав людини, як вважає колегія суддів апеляційної інстанції, належним чином не дотримався.

Так, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що визначений розмір застави у межах 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень, є в даному випадку недостатнім та таким, який не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Із врахуванням зазначених обставин та визнавши їх виключними колегія суддів вважає, що застава у розмірі 600 000 гривень зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у провадженні - прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року - скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01.05.2023, визначенням йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі, встановленому відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КК України колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні - прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.05.2023, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погодженого начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюшки, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.05.2023.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 600 000 гривень, з урахуванням внесеної ОСОБА_8 застави відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186, банк надавача послуг: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820172).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови внесення застави, наступні процесуальні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених процесуальних обов`язків до 01.05.2023.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається на користь держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Виконання ухвали покласти на орган досудового розслідування, а контроль за її виконанням на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4