Справа №583/597/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/208/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000013 від 20 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року клопотання слідчого Охтирського РВП ГУНП в Сумській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000013 від 20 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України було задоволено.

Накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 16 лютого 2023 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме, належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки Samsung Galaxy М31, темно - синього кольору, з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2- НОМЕР_3 , з забороною його використання, відчуження та розпорядження.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт звертає увагу на те, що у клопотанні слідчого вказано, що власник майна протягом 2019-2020 років вчиняв певні дії. При цьому, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював, що цей телефон йому подарувала дружина на день народження у 2021 році і він не може ніяким чином мати відношення до подій, що відбувались у вказаний період, а раніше не повідомляв про даний факт працівників поліції, оскільки ніколи не притягувався до будь-якої відповідальності та ніколи та не знав, що у такому разі потрібно говорити. При цьому, ОСОБА_6 вказував, що надасть докази, коли саме був придбаний вказаний телефон, якщо знайде відповідні документи вдома або отримає їх в магазині (до апеляційної скарги надано чек №2628 від 09 березня 2021 року на підтвердження придбання телефону у СЦ «Гігабайт»). Проте, прокурор вказував, що зазначені обставини не мають значення, оскільки лише через цей телефон можна увійти на сторінку його власника у соціальну інтернет-мережу «Фейсбук». Разом з тим, до вказаної сторінки у працівників поліції і так є доступ, тобто, арештовувати мобільний телефон взагалі потреби не було і у задоволенні клопотання слідчого необхідно було відмовити.

На думку апелянта, неврахування слідчим суддею вищезазначених обставин призвело до прийняття незаконного рішення, яке підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду.

Про призначення даного провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені належним чином у передбачений законом спосіб.

Від представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 надійшла заява, в якій останній просив здійснити розгляд поданої ним апеляційної скарги у його відсутності, та у відсутності ОСОБА_6 .

Прокурор, також, звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просив розглядати дане провадження без його участі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без учасників провадження, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Охтирським РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №000013, внесеного 20 січня 2023 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, розпочате за фактом того, що ОСОБА_6 на особистій сторінці в соціальній Інтернет-мережі «Фейсбук» « ОСОБА_8 », протягом 2019-2020 років поширював комуністичну нацистську символіку та пропаганду комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів.

Під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено належний останньому мобільний телефон марки Samsung Galaxy М31, темно - синього кольору, з сім карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2- НОМЕР_3 , на який, звертаючись до слідчого судді з клопотанням, слідчий просив накласти арешт, посилаючись на те, що зазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може зберегти на собі сліди злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України.

За результатом розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та задовольнив вимоги слідчого, шляхом накладення арешту на вищезазначений мобільний телефон та сім-карту з забороною його використання, відчуження та розпорядження, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, посилання апелянта на те, у задоволенні клопотання слідчого необхідно було відмовити, оскільки вказаний телефон був подарований ОСОБА_6 у 2021 році і не має ніякого відношення до подій, які мали місце у 2019-2020 році, а також, що до сторінки останнього у працівників поліції і так є доступ, то колегія суддів вважає їх такими, що не свідчать про те, що вилучене майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, з врахуванням того, що для його дослідження та перевірки існуючих та видалених файлів потрібні знання спеціаліста, якого необхідно буде залучити, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до відчуження майна, його знищення, приховання, що призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини у даній справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що долученим до апеляційної скарги чеком, жодним чином не підтверджено придбання саме вилученого телефону і саме дружиною ОСОБА_6 , на що посилається апелянт у поданій апеляційній скарзі, а інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вказаний мобільний телефон та сім-карту, які були виявлені та вилучені за місцем проживання останнього та перебували у його користуванні, апелянтом не наведено, і у даному випадку арешт було накладено правомірно.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під вас апеляційного перегляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна - без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000013 від 20 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4