Провадження №1-кп/447/110/23
Справа №447/2844/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2023 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000264, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого, востаннє вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 30.09.2021 за ч. 1 ст. 164 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10.06.2008 у справі №2-693/08, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2008 і до досягнення дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про вищевказане судове рішення, а також, будучи попередженим головним державним виконавцем Миколаївського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі несплати боргу з аліментів, злісно ухилився від сплати аліментів за період з липня 2021 року по 13.11.2022, що проявилося у тому, що він добровільно рішення суду не виконував, із приводу працевлаштування до Миколаївської районної філії центру зайнятості не звертався та, відповідно, не ставав на облік як безробітний.

Окрім цього, ОСОБА_3 , маючи впродовж зазначеного періоду доходи, оскільки не був офіційно працевлаштованим та підробляв зварювальником, за що отримував грошові кошти, ОСОБА_3 отримані кошти витратив на власні потреби, матеріально сину ОСОБА_7 не допомагав, його матеріальним становищем не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, що призвело до утворення заборгованості за період з липня 2021 року по 13.11.2022 у сумі 51 941,66 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу, призначених рішенням Миколаївського районного суду у Львівській області від 10.06.2008.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення передбачене статтею 164 КК України, вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав, повідомив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, давати показання суду відмовився.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному проступку та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протокол допиту законного представника потерпілого ОСОБА_8 , протоколи допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 .

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: копія паспорту громадянина України; вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий; довідки, видані поліклінічним відділенням КНП «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, згідно з якими ОСОБА_3 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; відповідь на запит із Миколаївської районної філії Львівського обласного центру зайнятості про те, що ОСОБА_3 у період з червня 2021 року по 08.11.2022 за послугами до центру не звертався та на обліку не перебуває; копію вироку Миколаївського районного суду від 30.09.2021 у справі №447/2073/21; відповідь на запит із Стрийського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації», згідно якої 29.12.2022 ОСОБА_3 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям ним покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, незважаючи на попередні вчинені ним аналогічні кримінальні проступки, обставини вчинення такого, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбув покарання, призначене за вироком Миколаївського районного суду від 30.09.2021, однак належних висновків для себе не зробив, його вік, сімейний стан, те, що обвинувачений не працевлаштований, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд бере до уваги, що до обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження у суді неодноразово застосовувалися приводи, а також ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.04.2023 обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено в розшук.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, у виді обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Беручи до уваги те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, речові докази відсутні, судових витрат не понесено.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох років) обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1