ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №639/4189/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/800/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та обвинуваченої з участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - прокурора та обвинуваченої, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.05.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою суду першої інстанції клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, з неповною середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, раніше судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , задоволено.

ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів - до 10 липня 2023 року, включно, з одночасним визначенням застави, що дорівнює 40 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 104 000,00 гривень, після внесенні якої, ОСОБА_7 вирішено з під-варти звільнити та покласти на неї обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, де вона постійно проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; з`являтись на виклики суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики не існують.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченої підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої і просила її задовольнити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор та обвинувачена, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися. Обвинувачена заяви на участь у справі не подавала. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи від сторін не надходило.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд даної справи без участі обвинуваченої, оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотаннями про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченої, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, просив надати доручення органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення фактичного місця знаходження потерпілого ОСОБА_9 , який в призначені судові засідання неодноразово не з`являвся. Ухвалою Верховного суду від 16.02.2023 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002557 відносно обвинувачених були передані на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що відносно обвинуваченої наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 14.05.2023 року включно.

Прокурор вважав, що відносно обвинуваченої ОСОБА_7 доцільно продовжити строк тримання під вартою у зв`язку з тим, що ризики, передбачені пунктами 1,3,5 частиною першою статті 177 КПК України, що були підставами для застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу, продовжують існувати по теперішній час, вони не зменшилися та виправдовують необхідність застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, застосувавши до вказаної особи більш м`який запобіжний захід.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 , суд вважав, що з урахуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також вимог ч.3 ст.331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд врахував відомості щодо особи обвинуваченої ОСОБА_7 , її вік та стан здоров`я, зокрема те, що остання офіційно не працевлаштована, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, вчинила злочин у період іспитового строку.

Суд вважав, що існує можливість обвинуваченої ОСОБА_7 переховуватись від суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з її обізнаністю про наслідки у вигляді розміру покарання у разі визнання її винуватості; а також можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки остання раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, а саме - судимість за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.06.2022, що свідчити про схильність обвинуваченої до вчинення злочинів.

З огляду на конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за умисний тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , суд вважав, що доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, є обґрунтованими, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій злочину, які свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, вчинила злочин у період іспитового строку, спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий умисний злочин в період іспитового строку, під час дії воєнного стану, що, з урахуванням розміру покарання, яке їй може бути призначене, в разі визнання її винуватості, існують підстави вважати, що обвинувачена, може переховуватись від суду. Також існує можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги той факт, що остання раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.06.2022, що загалом може свідчити про схильність обвинуваченої до вчинення злочинів.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду судом клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченій, а саме того, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності, який вчинила під час іспитового строку, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками суду щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, погоджується і колегія суддів.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 422-1, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.05.2023 рокупро продовження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 10.07.2023 року, включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4