ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1368/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/195/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено до 00 год. 00 хв. 27 липня 2023 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим, а тому тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що прокурор в порушення вимог ч.2 ст.184 КПК України не вручив йому ні його захиснику клопотання про застосування запобіжних заходів та не надіслав дане клопотання в УВП №26 у якому він знаходиться, що підтверджується довідкою "Чортківського УВП №26" про неотримання установою кореспонденції від органів прокуратури.

Також вважає, що суддя проігнорував п.3 ч.3 ст.184 КПК України, а саме не переконався в тому чи є підтвердження, того що обвинуваченому було надано копію клопотання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001529 від 03.10.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме за фактами вчинення 23 вересня 2022 року, 27 вересня 2022 року, 02 жовтня 2022 року, 27 листопада 2022 року та 12 грудня 2022 року викрадень чужого майна, вчинених повторно та в умовах воєнного стану, вартістю на загальну суму більше 17 тис.грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження, а в подальшому він був неодноразово продовжений.

Однак, до закінчення продовженого строку судове провадження завершити не вдалося і ухвалою від 29 травня 2023 року суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 27 липня 2023 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні обставини, які би вказували на зменшення чи припинення на даний час ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

При цьому, як видно із змісту ухвали суду, було враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому усвідомлюючи міру покарання за ці злочини, він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також вчинити інші злочини, так як ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів, продовжують існувати і їх вагомість не зменшились, а тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який. На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Твердження апелянта про порушення прокурором вимог ч.2, п.3 ч.3 ст.184 КПК України про надання обвинуваченому копії клопотання не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, не є підставами для скасування оскарженої ухвали, оскільки як вбачається із відеозапису судового засідання від 29.05.2023 року сторона захисту не заявляла про такі порушення при розгляді клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_7 було відомо про таке клопотання і він просив у задоволенні клопотання про продовження строків тримання під вартою відмовити, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, надав свої пояснення на його обґрунтування.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам ст.ст.199,331 КПК України, є законною і обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді