Провадження № 11-сс/4808/275/23
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16.08.2023 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0005048,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржника ОСОБА_8 на постанову слідчого поліції про закриття кримінального провадження за ст.ст. 358 ч.1, 366 ч.1, 367 ч.1 КК України через відсутність події злочину халатності посадових осіб, підробки документів щодо наслідків його виробничого травмування 28 січня 1998 року,

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що з досліджених матеріалів кримінального провадження встановлено, що органом досудового розслідування були проведені усі необхідні й можливі слідчі дії, допитані свідки, виконані вказівки процесуального прокурора. Слідчим поліції доведено, що не було події злочинів, мали місце цивільно-правові відносини з приводу нещасного випадку на виробництві. Тобто орган досудового розслідування всебічно та повно дослідив обставини кримінального провадження, виявив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою, яка прийнята з порушенням норм законодавства. Стверджує, що слідчий поліції не провів ряд слідчих дій, які йому ставились у виконання, що і підтвердив прокурор листом на ім`я начальника слідчого відділу та безпідставно закрив кримінальне провадження без проведення всіх слідчих дій та без дослідження всі істотних моментів у кримінальному провадженні.

Крім того у своїх скаргах, заявах та клопотаннях і доповненнях (які наявні в матеріалах кримінального провадження) потерпілий неодноразово вказував на правопорушення з боку працівників локомотиво-ремонтного заводу, відділкової лікарні, бюро МСЕК, надавши достатньо доказів які підтверджують його покази. Також під час досудового розслідування потерпілий неодноразово подавав клопотання про проведення перевірок та витребування певних доказів, які б підтвердили його свідчення. Слідчий неодноразово у своїх відповідях на клопотання ОСОБА_8 інформував його про те, що ним будуть проведені допити членів профкому Івано-Франківського локомотиворемонтного заводу, членів ЛКК та МСЕК, а також будуть проведені інші слідчі (розшукові) дії спрямовані на прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні №005048 від 29.10.2016, однак знову ж таки ним цього зроблено не було. В ухвалі суду від 26.01.2021 року (справа №344/191/21), якою скасовано одну з попередніх постанов про закриття вказаного кримінального провадження, судом вказано, що для встановлення істини у даному кримінальному провадженні слідчому необхідно встановити та зазначити які слідчі дії проведено, та що з них вбачається, зокрема врахувати в подальшому, що було складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2018; встановлено протоколом огляду документів від 01.08.2017, протоколом доступу до речей і документів 14.12.2018., оцінку документам, які були вилучені за ухвалою суду від 16.11.2018 про надання тимчасового доступу, зокрема здобутому за таким наказу від 31.12.2010 №233 ОП, яким визнано такими, що втратили чинність акти Н-1 та Н-5 від 03.12.2010 з дорозслідування нещасного випадку, що стався 26.01.1998, які були складені на підставі припису №2/34 від 29.10.2010, виданого Держгірпромнаглядом; те що наказом від 29.12.2010 №230 ВАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» від 29.12.2010 за №230 ОП наказано створеній комісії провести дорозслідування нещасного випадку у відповідності з вимогами припису за форою Н-9; акту №1 Н-1, про нещасний випадок від 01.10.2010, припису №2/34, від 29.10.2010 та припису №2 від 28.12.2010 Управління Держгірпромнагляду по Івано-Франківській області; акт розслідування нещасного випадку від 03.12.2010; допитано свідків, що встановлено чи не встановлено, тими чи іншими протоколами допиту свідків; висновок комісійної експертизи. Крім того, постанову про призначення комісійної судово медичної експертизи від 24.05.2019 з відповідними питаннями Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи від 05.06.2019 залишено без виконання з вказівкою на те, що вирішення запропонованих питань, які в цілому стосуються організації та порядку розслідування нещасних випадків у зв`язку з виробництвом і дотримання норм законодавства при оформлення акту форми Н-1 про нещасний випадок, а також організації медичко соціальної експертизи по встановленню трудового каліцтва , не належить до компетенції судово-медичної експертизи. Ці зауваження суду також у оскаржуваній постанові слідчим ОСОБА_9 не враховано. Крім того, слідчим не проаналізовано та не надано оцінки і наявним в матеріалах справи висновкам експертів. Слідством безпідставно не взято до уваги первинні документи, тобто супроводжуючий лист 6242 від 26.01.1998р., виписку ОКЛ від 26.01.1998р. по 27.01.1998 року, виписку ОФТПЦ, рентгенівські знімки 3 шт., за період з 26.01.1998р. по 16 лютого 1998р. та записи в амбулаторній книжці потерпілого №177 з 26.02.1998р. по 02.10.1998р. На підставі вищевказаних документів судово-медична експертиза від 05.04.2021 встановила ступень тяжкості виробничого травматизму, зменшення життєвої ємкості організму ІІ (другої ступені). Медико-соціальною експертною комісією рішення приймалось (виносилось) за ступенем тяжкості виробничого травматизму, зниження життєвої ємкості організму від нуля до першої (0-1) ступеня. Також викликає щонайменше подив посилання слідчого на те що в січні 1998 року чинною булла Постанова Кабінету Міністрів України №623 від 10.08.1993 в редакції від 05.08.1996 відповідно до якої складання повідомлення по наслідках нещасного випадку не передбачене. Таке твердження слідчого не відповідає дійсності оскільки п. 18 вказаної постанови (в редакції чинній на 26.01.1998) встановлено: «Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності потерпілого керівник структурного підрозділу, де стався нещасний випадок, заповнює пункти 15.2 і 16 акта за формою Н-1 про наслідки нещасного випадку і надсилає повідомлення про це (додаток N 4) організаціям і посадовим особам, яким надсилався акт за формою Н-1.».

Також в оскаржуваній постанові слідчий вказує на те, що в направленні ОСОБА_8 скерованому відділовою лікарнею в бюро МСЕК у 1998 році, факт нещасного випадку на виробництві був дійсно не вказаний, однак слід зазначити, що факт встановлений бюро МСЕК складеним актом Н-1. Вказане не відповідає наявним у справі матеріалам, оскільки у справі відсутній акт Н-1 складений МСЕК. Не зрозумілим для скаржника є посилання слідчого на рішення Івано-Франківського міського суду №344/16343/14-к від 28.10.2016 року про відмову у відкритті кримінального провадження, так як такого рішення не постановлялось.

За наведених обставин вважає, що слідчий ОСОБА_9 умисно не виконує вказівок прокурора та не проводить всіх необхідних дій, які покладені на нього законодавством, для фактів розслідування кримінальних правопорушень викладених у заявах ОСОБА_8 . Слідчий в оскаржуваній постанові зазначає, що згідно з ст. 358 ч.1 КК України відповідальність настає за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа. Також слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що умислу в діях осіб на підробку документів встановлено не було. При цьому він не зазначає в діях яких саме осіб не було умислу на підробку яких саме документів. При цьому він закриваючи кримінальне провадження за ст. 366 ч. 1. та ст. 367 ч. 1 КК України, не мотивує це в постанові, що є порушенням приписів ст. 110 ч. 5 п. 2 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою постанову слідчого поліції про закриття кримінального провадження скасувати.

В апеляційній інстанції:

- апелянт та скаржник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, вважають, що слідчий суддя прийняв незаконне і необгрунтоване рішення, яке просять скасувати і задовольнити її апеляційну скаргу з доповненнями;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, досудове розслідування проведено повно й об`єктивно, слідчий суддя не має процесуального права на коригування ходу досудового розслідування, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

З`ясувавши обставини цього кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи апеляції та пояснення сторін, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Оскаржена ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає, не встановлено правових підстав для її скасування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Висновок слідчого судді про необґрунтованість скарги адвоката є правильним. Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги слідчим суддею дотримано вимоги ст.ст. 306-307 КПК України, які регулюють вирішення справ цієї категорії. В ухвалі слідчого судді дано обґрунтоване спростування на наведені в скарзі адвоката доводи.

Всі доводи адвоката ОСОБА_7 на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, були предметом розгляду слідчим суддею, і їм дано належну правову оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Тому в апеляційного суду немає процесуальних підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого.

Незгода скаржника та його представника з постановою слідчого поліції та ухвалою слідчого судді не може бути підставою для їх скасування. Слідчий суддя правильно прийшов до переконання, що скарга на постанову слідчого поліції не містить істотних правових підстав для її скасування, а наведені в скарзі всі доводи переконливо спростовані слідчим суддею, їм надана належна правова оцінка.

Окремі недоліки досудового розслідування, на які посилається апелянт, зокрема щодо певних неточностей у документах, окремих медичних термінів, ступеня виконання окремих процесуальних дій і вказівок прокурора, не є істотними процесуальними порушеннями, які б підтверджували наявність складу певного злочину в діяннях відповідальних осіб і давали б підставу для скасування ухвали слідчого судді і постанови слідчого поліції. Це стосується претензій скаржника і його представника до дій та оформлення документації посадовцями Локомотиворемонтного заводу, відділової лікарні, обласного фтизіопульмологічного центру та обласного бюро медико-соціальної експертизи.

З вказаними обставинами узгоджуються остаточні рішення судових інстанцій про відмову у задоволенні скарг ОСОБА_8 щодо бездіяльності у цій справі органів досудового розслідування та судовими рішеннями по цивільних позовах скаржника по цій же події.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованою позицію слідчого судді щодо постанови слідчого поліції, яка є законною, обґрунтованою й вмотивованою.

Слідчим поліції вжито всіх передбачених КПК України заходів для з`ясування всіх обставин провадження, які мають важливе процесуально-правове значення і ним прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінальних провадженнь через відсутність події злочинів у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та належним його документальним оформленням, оскільки всі правові стосунки щодо цієї події охоплюються лише цивільно-правовими нормами.

Апеляційним судом взято до уваги те, що по цій події скаржник ОСОБА_8 цілком виправдано оспорював обставини отримання ним трудового каліцтва в порядку цивільного судочинства. Однак, як встановлено, суди всіх інстанцій, визнавши факт нещасного випадку на виробництві, відхилив всі інші його претензії до дій відповідальних осіб та змісту оформлених документів.

В постанові слідчого дано оцінку всім доводам скаржника, переконливо змотивовано відсутність правових підстав для продовження досудового розслідування та наявність підстав для його закриття.

Зокрема, цілком переконливими є доводи слідчого поліції та слідчого судді про те, що не встановлено умислу відповідальних осіб у цій справі на підробку документів, немає в їх діях ознак посадової недбалості. Немає вказаних ознак злочинів у :

-незазначенні в акті огляду № 671 МСЕК про те, що пневмоторакс потерпілого був спричинений нещасним випадком, оскільки цей факт був встановлений комісією в акті Н-1;

-відсутності в акті огляду виразу про ушкодження «внаслідок травми», оскільки вони були підтверджені МСЕК;

-претензіях скаржника щодо змісту акту № 671 не узгоджуються з висновком МСЕК на час його проведення;

-відсутності в його направленні на МСЕК даних про нещасний випадок, який підтверджений актом Н-1;

-нескладанні на момент події повідомлення про нещасний випадок на виробництві, оскільки така процедура була введена КМУ після цього випадку;

-у викладі окремих документах медичних термінів, оскільки вони не мають істотного правового значення.

Доводи апелянта про те, що не всі свідки у цій справі були допитані, не всі вказівки прокурора були виконані, спростовуються висновками слідчого поліції та слідчого судді про те, що слідчим допитано всі можливі свідки, яких можна було встановити через надто тривалу давність події та реалізовано всі процесуальні вказівки прокурора у цій справі, які могли бути виконані. Апеляційний суд погоджується з позицією слідчого поліції та слідчого судді про те, що необов`язковим через давність події є встановлення і допит всіх свідків, які знають ті ж самі обставини події, що й вже допитані свідки. Необов`язковою є виконання вказівки прокурора, якщо вона не може бути виконана через об`єктивні причини. За таких обставин апеляційний суд прийшов до переконання, що у цьому провадженні, яке стосується подій 25-річної давності, досудовим слідством після кількох скасувань постанов про закриття справи, проведено всі можливі слідчі дії, внаслідок яких слідчий поліції і слідчий суддя прийшли до обгрунтованого висновку про відсутність у цій справі події злочинів, на які посилався скаржник, що стало підставою для закриття цього кримінального провадження.

Істотних процесуальних порушень при розгляді скарги слідчим суддею не допущено, тому немає підстав для її скасування й задоволення апеляційної скарги.

Таким чином правових підстав для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого поліції не встановлено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16.08.2023 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4