КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4215/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року, -

за участю:

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000227 від 09.02.2023 року та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку «14» червня 2023 року, автомобіля марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, майно, а саме:

- обшукуваний автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN код відсутній;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;

- ключ замку запалення двигуна;

- документи (копії та оригінали) які стосуються медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій на 61 арк.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора, слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи. Клопотання про арешт майна розглянуто без виклику власників майна.

Апелянт вказує на те, що автомобіль на який накладено арешт належить ОСОБА_6 , який тимчасово надав у користування своєму знайомому ОСОБА_11 . Вказаний автомобіль не є об`єктом кримінально-протиправних дій, він не набутий кримінально протиправним шляхом, дозвіл на його вилучення ухвалою слідчого судді від 26.05.2023 не надавався.

Громадянин КНР ОСОБА_6 немає жодного відношення до кримінального провадження № 0000227 від 09.02.2023. Крім того, зазначений автомобіль ОСОБА_6 придбав ще 10.02.2022 року задовго до порушення кримінального провадження.

Однією з підстав для накладення арешту на автомобіль послугувало те, що згідно відомостей «АРКАН» автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску,01.03.2022 о 02 год. 31 хв. виїхав за межі території України і станом на сьогодні не повернувся. У зв`язку з цим, прокурор вважав за необхідне провести відповідні експертні дослідження для встановлення походження автомобіля.

Проте автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випускуповернувся на територію України 19.05.2022 о 05 год. 31 хв. через Пункт пропуску «Порубне» ділянка кордону з Румунією. На підтвердження цієї інформації надається відповідь Державної митної служби України від 26.06.2023 на адвокатський запит.

При цьому він не перебуває у розшуку, що підтверджується інформацією з бази МВС «Транспортні засоби у розшуку».

Також прокурор у клопотанні вказує, що у ході обшуку було встановлено відсутність VINномеру (номер кузову) на автомобілі. Однак дана інформація не відповідає дійсності. Адвокат ОСОБА_8 був присутній під час проведення обшуку та вилучення вказаного автомобіля. Під час обшуку було зафіксовано наявність VIN номеру (номер кузову) на кузовні деталі автомобіля, а саме на рамі автомобіля. З правої сторони біля ніг переднього пасажирського сидіння слідчому під час проведення обшуку було показано VIN номеру номер кузову, що він зафіксував на відеозйомку обшуку.

Також апелянт зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000227 від 09.02.2023, здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (Незаконне переправлення осіб через державний кордон України).

ОСОБА_7 є засновником та директором ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» Код . ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» має договір з ТОВ «НЕОМЕД 2007» Код (Медичний центр «Мати та дитина») від 20.03.2023 № 03/2023 за яким ТОВ «НЕОМЕД 2007» зобов`язується надати пацієнтам, які направлені ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» оплатні високо спеціалізовані медичні послуги із застосуванням методик допоміжних репродуктивних технологій.

За домовленістю ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» представляє інтереси та діє від імені пацієнтів на підставі окремих договорів щодо організації та координації медичних програм.

Документи вилучені під час обшуку автомобіля марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , стосуються договору від 20.03.2023 № 03/2023 ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» з ТОВ «НЕОМЕД 2007».

Вилучені документи містить в собі довіреності від пацієнтів ТОВ «НЕОМЕД 2007» Код (Медичний центр «Мати та дитина») ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_12 щодо представництва їх інтересів на території України, документи щодо медичних обстежень пацієнтів, договори між ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ» та ОСОБА_14 та ОСОБА_15, запрошення на отримання візи в Україну з метою проходження лікування тощо.

За таких обставин злочин: незаконне переправлення осіб через Державний кордон України, до якого нібито причетний ОСОБА_7 , не був спрямований на заволодіння документами, які стосуються медичних послуг. За таких обставин, документи не є об`єктом ймовірних кримінально-протиправних дій ОСОБА_12 .

Вказані документи не містять відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2023 не надавався дозвіл на вилучення документів ТОВ «ЦЯНЬ ПАЙ», які стосуються медичних послуг із застосування допоміжних репродуктивних технологій, при цьому слідчий цього й не просив. Очевидно, що це пов`язано з тим, що зазначені документи не можуть містити відомості, які допоможуть органу досудового розслідування розслідувати відповідні злочини. Однак, з невідомих причин, слідчий безпідставно та незаконно без попереднього дозволу слідчого судді вирішив вилучити зазначені документи під час проведення обшуку.

У клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді про накладення арешту не вказано конкретно в чому полягають ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля та документів у випадку не накладення арешту.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Проте від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 , надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року на іншу дату, у зв`язку з тим, що він як старший групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні перебуває у службовому відрядженні у місті Льовові.

З урахуванням зазначеного, думки власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які вважали за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, а також з урахуванням, що у кримінальному провадженні № 0000227 відповідно до постанови про визначення групи прокурорів від 14.02.2023 /т. 1 а.с. 7-8/ в групу прокурорів входять інші прокурори, проте відомостей, що вони не можуть з`явитися у судове засідання, вище зазначене клопотання прокурора не містить, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши власника майна та його представника, які підтримали вимоги апеляційних скарг з наведених у них підстав, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000227 від 09.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території України діє організована група осіб, які з корисливих мотивів, шляхом усунення перешкод, організували та налагодили стійкі злочинні схеми, які полягають у незаконному переправленні громадян Китайської Народної Республіки через Державний кордон України.

Вказані схеми полягають в наступному, допомога в отриманні громадянином Китайської Народної Республіки «е-візи» Молдови, після прибуття до м. Кишинів у супроводі членів групи відбувається поселення останніх. Далі іноземцям виготовляються запрошення для багаторазового в`їзду до України на протязі одного року, із зазначенням мети візитів, що не відповідають дійсності, а саме: залучення особи в якості волонтера, реєстрації підприємства із іноземними інвестиціями тощо. Після цього, вказані запрошення учасника групи подаються до консульства України для отримання візи на в`їзд до України. Далі іноземці на підставі запрошень, отримують візи та у супроводі і під наглядом членів групи через КПВВ «Могилів-Подільський» в`їжджають на територію України, після чого відбувається наступне:

- короткочасне перебування в Україні та подальший виїзд через пункт пропуску «Чоп» до Угорщини, з метою подальшої міграції до більш розвинених країн Європейського Союзу;

- подача підробних документів до органів ДМС України для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, що надає підстави на безперешкодний перетин Державного кордону України, в`їзд та подальше тривале перебування у країнах Європейського Союзу;

- транспортування і поселення у м. Києві. Знайомство з фіктивною дружиною або чоловіком (зазвичай особи з тяжким матеріальним становищем) і в подальшому послуга «шлюб за добу». Після укладання шлюбу дружина українка або чоловік українець виїжджає до м. Львова та у консульстві Канади подається на отримання канадської візи в якості біженця за програмою «Cuaet», після отримання позитивної відповіді та відкриття візи, на аналогічну канадську візу подається громадянин Китайської Народної Республіки за підставою возз`єднання сім`ї, що після отримання візи надає підстави для вильоту і тривалого проживання з можливістю працевлаштування у Канаді;

- транспортування та поселення у м. Києві, в подальшому виготовлення високоякісної підробки паспорта громадянина України для виїзду за кордон та подальший перетин і перебування на території Європейського Союзу на підставі «безвізу», на період воєнного стану - довготривале перебування;

Так, у відповідності до матеріалів кримінального провадження та матеріалів отриманих за результатами виконання доручення співробітниками Департаменту міграційної поліції Національної поліції України, встановлено, що до реалізації вище описаних злочинних схем причетні ряд осіб, серед яких: громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана особа є співучасником злочинної схеми та за вказівками організаторів підшуковує клієнтів серед громадян Китайської Народної Республіки, які бажають незаконно переткнути Державний кордон України та в подальшому потрапити до країн Європейського Союзу та Канади. Крім того, ОСОБА_7 самостійно зустрічає громадян Китайської Народної Республіки у Молдові та здійснює їх перевезення до України через КПВВ «Могилів-Подільський».

У своїй злочинній діяльності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 користується автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», модель «S 500L»,VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.06.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва проведено обшук автомобіля марки Mercedes-Benz модель S 500LVIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході обшуку автомобіля встановлено відсутність VIN номеру (номеру кузова). ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що автомобіль належить знайомому який перебуває за кордоном. ОСОБА_7 добровільно надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ замку запалення двигуна.

Крім того, в ході обшуку вказаного автомобіля виявлено та вилучено документи (копії та оригінали) які стосуються медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій на 61 арк. В ході обшуку вилучено обшукуваний автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ замку запалення двигуна та документи (копії та оригінали) які стосуються медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій на 61 арк.

Крім того, згідно відомостей «АРКАН» автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», модель «S 500L», VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску 01.03.2022 о 02 год. 31хв. виїхав за межі території України і станом на сьогоднішній день в Україну не повертався.

16.06.2023 року прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку «14» червня 2023 року, автомобіля марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, майно, а саме: обшукуваний автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN код відсутній; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; ключ замку запалення двигуна; документи (копії та оригінали) які стосуються медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій на 61 арк.,

На обґрунтування вимог даного клопотання, з урахуванням вище викладеного, прокурор також вказав на те, що майно відповідає критеріям визначеним п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України та постановою від 14.06.2023 у кримінальному провадженні визнано речовим доказом. З метою запобігання його пошкодження, відчуження третім особам, забезпечення проведення відповідного експертного дослідження та попередження настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою збереження речових доказів.

16.06.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000227 від 09.02.2023 року та накладено арешт на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку «14» червня 2023 року, автомобіля марки Mercedes-Benz модель S 500L VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, майно, а саме:

- обшукуваний автомобіль марки Mercedes-Benz модель S 500L державний номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року випуску, VIN код відсутній;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ;

- ключ замку запалення двигуна;

- документи (копії та оригінали) які стосуються медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій на 61 арк.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0000227 від 09.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичних обставин кримінального провадження, а також, що 14.06.2023 постановою зазначені майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту з метою запобігання його пошкодження, відчуження третім особам, забезпечення проведення відповідного експертного дослідження та попередження настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження № 0000227 від 09.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою слідчого від 14.06.2023 /т. 1 а.с. 156-157/, з підстав того, що вказане майно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права третьої особи, в такий спосіб, з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні на даний час з урахуванням обставин кримінального провадження № 0000227 від 09.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Україниє всі підстави вважати, що зазначений транспортний засіб та документи, відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення подальшого досудового розслідування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4