Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9973/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Прага, Олександрійського р-ну Кіровоградської обл., українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001748 від 23.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з процесуальним керівником - прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, знаходяться матеріали кримінального провадження №0001748 від 23.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м. Києва.

Органом досудового розслідування, 24.08.2023, повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Прага, Олександрійського р-ну Кіровоградської обл., українця, громадянина України, не одруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України про те, що він підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при наступних обставинах:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено.

Досудовим розслідуванням встановлено що, 23.08.2023 приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив припаркований автомобіль марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору. В цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до вказаного автомобіля, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля, який належить ОСОБА_7 та шляхом відкриття багажного відділу, проник до салону автомобіля марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав лазерний рівень марки Bosh GLL 3-80 вартістю 10 000 грн.

Після цього, ОСОБА_5 , заволодівши майном потерпілого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 10 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання до 8 років позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наступними доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 23.08.2023;

протокол огляду місця події від 23.08.2023;

показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 23.08.2023;

протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 24.08.2023.

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.08.2023;

та іншими матеріалами у їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначені обставини, метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- можливості впливати на свідків з метою зміни показів в частині фактичних обставин;

- вчинення інших кримінальних правопорушень.

На думку органу досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не призведуть до нормальної процесуальної поведінки та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

У досудового слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання до 8 років позбавлення волі. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що останній може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, що в свою чергу буде негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду. Оцінюючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що підозрюваний не одружений та не має офіційного місця роботи, що вказує на відсутність стабільних соціальних зв`язків.

Крім цього, на той факт, що підозрюваний чинитиме незаконний вплив на потерпілого, свідчить те, що останній особисто знайомий з потерпілим по справі, а саме з ОСОБА_7 , показання яких є важливими для доказування. Усвідомлюючи вищевказані обставини підозрюваний шляхом шантажу, умовлянь, погроз чинитиме тиск на потерпілого з метою зміни чи відмови останніми від дачі показань. Показання потерпілого має вирішальне значення для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Вплив на потерпілого матиме негативні наслідки для досудового розслідування та може перешкодити досягненню мети кримінальної відповідальності.

На той факт, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує те, що останньому повідомлено про підозру за вчинення тяжкого злочину проти власності. Також доречно зазначити, що офіційний заробіток у підозрюваного відсутній, що, в разі застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, підвищує ризик вчинення ним правопорушень з метою заволодіння матеріальними цінностями. При цьому слід звернути увагу на те, що ОСОБА_5 08.12.2014 звільнився з місця позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак на шлях виправлення не став, та вчинив новий умисний корисливий злочин.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного. Таким чином, орган досудового розслідування має всі підстави вважати, що відсутність обмежень у вільному пересуванні надасть можливість підозрюваному продовжувати вчиняти злочини.

З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - докази у даному кримінальному провадженні, які вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_5 повністю перераховані у даному клопотанні та є достатніми для обґрунтованості повідомленої підозри;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - санкція ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - є тяжким злочином.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається застава у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, наявність ризиків відповідно до ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування вважає за необхідне при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, обрати відносно підозрюваного заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе повною мірою гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вказаними у клопотанні підставами, вказавши, що відносно підозрюваного, з урахуванням даних про його особу, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, зазначив, що ризики мінімальні, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Підозрюваний в судовому засіданні свою причетність до вчинення злочину, який інкримінується йому органом досудового розслідування, визнав, щиро розкаявся, просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

СВ Подільського управління ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001748, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинення злочину ОСОБА_5 відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

24.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану).

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані та додані до нього матеріали кримінального провадження у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він має постійне місце проживання, працює не офіційно будівельником, раніше не судимий. Однак, є ймовірність вважати, що ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.

Актуальним слідчий суддя вважає ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків, потерпілих, оскільки ще триває досудове розслідування, а тому є підстави вважати, з метою зміни ними своїх показань, підозрюваний може впливати на них.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, слідчий суддя вважає відсутнім, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, і підстав вважати, що буде вчиняти злочини, немає.

Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що підозрюваний може переховується від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих, цим підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Суд погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У даному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Натомість, наявність ризиків, за для запобігання яким застосовується запобіжний захід, слідчий суддя оцінює через призму ст. 177 та 178 КПК України.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, але не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здане запобігти таким ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

При цьому, прийшовши до висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає недоведеними ті обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наведеним ризикам.

Зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрюваний є не судимим, має постійне місце проживання.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання. Водночас, слідчий суддя вбачає підстави для обрання альтернативного і менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічний час доби, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та буде запобігати встановленим в судовому засіданні ризикам.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставин вчинення та його наслідків, беручи до уваги особу підозрюваного, більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт у нічний час доби не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не запобігатиме встановленим у судовому засіданні ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного у кримінальному провадженні № 0001748 від 23.08.2023 року - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., щоденно, протягом строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

?не відлучатися з смт. Нова Прага Олександрійського р-ну., Кіровоградської обл., без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

?повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності).

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, визначити до 24.10.2023 року (включно), у межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 30.08.2023 р. о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1