Справа № 743/221/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/461/23
Категорія - ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005820 від 10 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2023 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, з 10 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради 81 810 грн. 38 коп. витрат на лікування потерпілої ОСОБА_9 .

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 09 грудня2022року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , за місцем свого проживання, у будинку по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів раптово виниклого конфлікту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, свідомо бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, з метою вбивства, умисно кухонним ножем завдав не менше 13 ударів у ділянку грудної клітки ОСОБА_9 , з якою він спільно проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з ураженням серця, правої легені, діафрагми справа, ускладнених двобічним гемотораксом, гемоперикардом, тампонадою серця, які як у сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Отримавши перелічені тілесні ушкодження, потерпіла ОСОБА_9 , залишаючись у свідомості, з метою врятування власного життя, покинула місце події.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які на його думку, були необхідні для доведення злочину до кінця, а саме для настання смерті ОСОБА_9 , однак, наслідки у вигляді смерті не настали завдяки наданню їй своєчасної медичної допомоги. Злочин не був закінчений з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційні скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання ніж визначене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити його підзахисного від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку.

Мотивує тим, що його підзахисний ОСОБА_8 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, заочно вибачився перед потерпілою в судовому засіданні, сприяв у розкритті злочину та не перешкоджав у проведенні досудового розслідування, надавав правдиві та послідовні показання. Всі ці обставини суд першої інстанції врахував, але не надав їм вірної та належної оцінки.

Призначене судом покарання є надмірно суворим та не справедливим, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Законодавцем визначено, що суди мають призначати менш суворе покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, що в повній мірі відноситься до ОСОБА_8 , місцевим судом надано невірну оцінку встановленим пом`якшуючим обставинам.

Звертає увагу, що перелік пом`якшуючих обставин, визначених ч. 1 ст. 66 КК України, не є вичерпним і суд може визначити інші встановлені у провадженні обставини такими, що пом`якшують покарання винного та врахувати їх при призначенні міри покарання.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання, прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту, вказуючи на вчинення замаху на вбивство у стані алкогольного сп`яніння, тяжке насильство було вчинене обвинуваченим по відношенню до своєї цивільної дружини, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особи винного.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена нормами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинене групою осіб характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Отже, справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням і наслідками для особи, яка його вчинила, тобто між вчинком і покаранням.

На несправедливість призначеного вироком суду першої інстанції покарання має вказувати істотна (очевидна диспропорція, порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке той має відбувати реально, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до особливо тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який формально характеризується за місцем проживання, не працює, притягувався до кримінальної відповідальності, хоча на даний час судимість є погашеною. Врахував обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність обставин, які його обтяжують вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та по відношенню до особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Вказуючи на суворість та несправедливість призначеного судом покарання, захисник в апеляційній скарзі не наводить жодної обставини, яка б позитивно характеризувала ОСОБА_8 , не вказує, які ж дані про особу винного дають підстави стверджувати, що більш м`яка міра покарання ніж позбавлення волі, буде достатньою для його виправлення.

Захисником також не наведено обставин, які суд міг визначити пом`якшуючими обставинами, але не визнав їх такими, що вказує на безпідставність доводів його апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив по відношенню до особи, з якою спільно проживав (цивільна дружина), спричинивши їй не менше 13 ударів кухонним ножем в область грудної клітки, намагаючись її вбити. Той факт, що потерпіла залишилась живою не залежав від волі обвинуваченого, це сталося виключно завдяки тому, що потерпіла втекла та їй вчасно надали медичну допомогу.

Обставини вчинення кримінального правопорушення дають підстави вважати, що більш м`яке покарання, а тим більше покарання, що не буде пов`язане із позбавленням волі, не буде таким покаранням, яке сприятиме виправленню ОСОБА_8 , як намагається переконати захисник.

Посилання захисника на визнання вини, щирість каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення були враховані судом першої інстанції, що і дало підстави для призначення покарання наближеного до мінімального строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, інших обставин, які б позитивно характеризували винного та не були враховані судом при призначенні покарання, стороною захисту не наведено.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, при призначенні покарання суди мають враховувати обставини, встановлені у кожному конкретному провадженні, та дані про особу винного, які є суто індивідуальними та при однакових обставинах, за наявності даних про особу винного покарання буде різним, з огляду на те, чи зможе особа виправитись при призначенні їй більш м`якого покарання ніж позбавлення волі. У даному провадженні, за встановлених даних про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про неможливість його виправлення при призначенні більш м`якого покарання та без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12