01.08.2023 Справа № 756/8056/23
Провадження № 1-кп/756/1357/23
Справа № 756/8056/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синяк Димерського району Київської області, громадянина України, українця з вищою освітою, працюючого начальником відділу у Науковому гідрофізичному центрі Національної академії наук України та за сумісництвом директором ТОВ «Клуб «Мисливець та рибалка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

15.01.2007 року протоколом № 9 зборів учасників ТОВ «Клуб «Мисливець та рибалка» ОСОБА_4 призначено на посаду директора, наказ № 3 від 15.01.2007 року.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно у 2008 році у ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора ТОВ «Клуб «Мисливець та рибалка», виник злочинний умисел спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки за адресою: м. Київ, пр-т Московський, 32 (з 2016 року пр-т (Степана Бандери), затока Волховата, з корисливого мотиву, який полягав у незаконному безоплатному користуванні земельною ділянкою і прибережно-захисною смугою річки Дніпро та в подальшому незаконному використанні вказаної ділянки для ведення господарської діяльності бази стоянки суден.

В подальшому, реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно у 2008 році, діючи всупереч вимогам ст. 112, 116, 118, 121, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, яким регламентовано набуття і реалізацію права на землю, попри відсутність відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також ст. 60,61 Земельного кодексу України в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та в порушення ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь яких споруд, у тому числі баз для швартування суден, стоянок для автомобілів та огорож, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, маючи на меті покращення умов бази для швартування та відстою суден, огородив територію за адресою: м. Київ, пр-т Московський, 32 /з 2016 року пр-т Степана Бандери/ затока Волховата (за координатами 50.4864412, 305323329) парканом з метало-профілю, за яким розмістив парковку для автомобілів, огороджену металевими стовпчиками, обтягнутими цепом.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи №СЕ-19/111-23/11633-ЗТ від 24.04.2023 року, площа меж фактичного користування в межах обстежуваної території становить 0,1056 га. (без присвоєного кадастрового номеру за координатами 50.4864412, 305323329), що за найближчою адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 32А. Земельна ділянка, в межах якої фактично розташовані: асфальтована площадка, дві металеві споруди, трап знаходяться в межах прибережної смуги шириною 25 метрів від урізу води.

Відповідно до листа КП «Плесо» від 15.06.2023 за №077/221-2193 водний об`єкт затока річки Дніпро Вовкувата (Волховата) у Оболонському районі м. Києва перебуває на балансі КП «Плесо», та знаходиться в межах прибережно-захисної смуги.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_4 здійснив самовільне захоплення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,1056 га, яка є об`єктом права власності Українського народу, в особі Київської міської ради.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України визнав, щиро покаявся, підтвердив фактичні обставини справи, зокрема, що а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що у 2008 році не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки та за відсутності будь-якого правочину щодо неї, побачивши вільну земельну ділянку, огородив територію за адресою: АДРЕСА_2 , парканом з метало-профілю, за яким розмістив парковку для автомобілів, огороджену металевими стовпчиками, обтягнутими цепом.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає; останній роз`яснено, що у такому випадку, вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, доведена.

Дії ОСОБА_4 , що виразились у самовільному зайняття земельної ділянки, яка відноситься до земель в охоронюваних зонах, кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 197-1

КК України.

У відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем основної роботи характеризується позитивно, кримінальне правопорушення вчинив уперше.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат суд вирішує з урахуванням Глави 8 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 9 560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. (оплата здійснюється на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України, код доходів 24060300 «Інші надходження», МФО 899998).

Речові докази по справі, визнані постановою слідчого СВ відділу поліції в річковому порту Київ ГУ НП в м. Києві від 16.06.2023 року, а саме оптичний DVD-R-диск - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя