справа № 208/1559/23
№ провадження 1-кс/208/1257/23
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна.

У своєму клопотанні просить суд накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 відкритих в AT «СЕНС БАНК» (), МФО банку: 300346, юридична адреса: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, а також накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на інших банківських рахунках наступних осіб: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 , ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_11 , ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_12 , ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 , ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_14 , ОСОБА_15 , РНОКПП НОМЕР_15 , ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_16 , ОСОБА_17 , РНОКПП НОМЕР_17 , ОСОБА_18 , РНОКПП НОМЕР_18 .

Зупинити видаткові операції по вищевказаних рахунках за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та суми залишку, пов`язаних з виплатою заробітної плати;

Зобов`язати AT «СЕНС БАНК» ()

надати інформацію, щодо суми арештованих коштів по кожному рахунку окремо.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили задовольнити з підстав викладених в клопотанні.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000119 від 26.01.2023 року з попередньою правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України.

25.01.2023 до ЧЧ Кам`янського РУП надійшов рапорт начальника сектору ВКП Кам`янського РУП ОСОБА_19 про те, що на території міста Кам`янське діє група осіб, які вчиняють шахрайські шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Оперативним шляхом встановлено групу осіб, мешканців міста Кам`янське, котрі причетні до вчинення кримінальних правопорушень, а саме: знаходять у відкритих мережах («Facebook», телеграм та інше) оголошення про збір коштів на допомогу ЗСУ, лікування, тощо. Телефонують за вказаним у оголошенні номером, називаються представниками міжнародної волонтерської організації та пропонують допомогу, як правило з Польщі, у злотих, та вказують потерпілим, що для того щоб переказати кошти їх потрібно конвертувати, а для цього необхідно провести алгоритм дій наданий шахраями та заволодівають грошовими коштами потерпілих.

Встановлено вчинення вказаною групою осіб злочинів відносно потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ..

04.07.2023 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

Під час здійснення тимчасового доступу до інформації наявної у AT КБ «ПриватБанк», та аналізу отриманої інформації встановлено додатковий ряд підконтрольних банківських карток і рахунків, що належать третім особам і на які виводять грошові кошти після вчинення злочинів та отримують готівку у банкоматах різних банків, а саме:

- ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_11 ;

-ОСОБА_29 , РНОКПП НОМЕР_12 ;

- ОСОБА_13 , РНОКПП НОМЕР_13 ;

-ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_14 ;

-ОСОБА_15 , РНОКПП НОМЕР_15 ;

-ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_16 ;

-ОСОБА_17 , РНОКПП НОМЕР_17 ;

-ОСОБА_18 , РНОКПП НОМЕР_18 ;

-ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_9 ;

-ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Також під час проведення обшуків за місцем мешкання підозрюваних, їх автомобілів та причетних осіб було виявлено та вилучено банківські картки різних банків, а також наявність доступу у мобільних додатках до банківських карт і рахунків третіх осіб.

Так, під час обшуку автомобіля Mercedes-benz р.н. НОМЕР_19 були виявлені банківські картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

За адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Поля, 50 виявлено банківську карту: № НОМЕР_4 .

Вказані карти відносяться до AT «СЕНС БАНК» ().

Під час здійснення тимчасового доступу до інформації, наявної у AT «СЕНС БАНК» встановлено, що у ОСОБА_7 мається рахунок НОМЕР_1 .

Грошові кошти на вказаних рахунках містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на вчинення шахрайських дій. Крім того, вказані грошові кошти, які надходять і знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або імовірно перераховані на рахунки інших осіб, які можуть бути пов`язані спільним злочинним умислом за заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та/чи зловживання довірою.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а також шляхом проведення інших процесуальних дій, передбаченим цим Кодексом.

Згідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт.

Відповідно до ст. 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на кошти, зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та зупинення видаткових операцій з коштами, які надійшли на рахунок та вже знаходяться на рахунку, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна, перевірив відповідність вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки грошові не визнані речовим доказом, не підпадають під спеціальну конфіскацію, покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України не передбачають конфіскацію майна та по справі потерпілими не заявлені вимоги про відшкодування шкоди.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у клопотанні про накладання арешту однією з вимог є зобов`язання службових осіб AT «СЕНС БАНК» (код ) надати інформацію, щодо суми арештованих коштів по кожному рахунку окремо, що не відповідає вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, за якими розглядається вказане клопотання, а є підставою для звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів.

Тому враховуючи вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який не довів обґрунтованість заявленого клопотання, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України,суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000119, внесеного 26.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1