УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 12.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 12.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001269, розпочатому 12.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11.04.2023, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебував в районі вулиці Щусєва в місті Києві, побачив раніше невідомого чоловіка, який на проїзній частині дороги припаркував автомобіль марки "Suzuki", моделі "SX4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, що належить ОСОБА_6 , в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з транспортного засобу, шляхом сканування коду сигналізації автомобіля.

04.05.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України.

Під час складання протоколу затримання особи ОСОБА_5 , в ході проведення особистого обшуку було виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки Xiaomi Redmi, модель 2201116 TG, в корпусі сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператору Лайф НОМЕР_4 та сім-карткою мобільного оператору Київстар НОМЕР_5 ;

-Куртка чорного кольору з капюшоном;

-Штани кольору хакі.

04.05.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вилучених у ході проведення обшуку речей та предметів.

В судове засідання слідчий не з`явився, в той же час від слідчої ОСОБА_7 , на адресу суду надійшла заява, у якій остання просила здійснювати розгляд клопотання про арешт майна без її участі, зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001269, розпочатому 12.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

04.05.2023 під час складання протоколу затримання особи ОСОБА_5 , в ході проведення особистого обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Xiaomi Redmi, модель 2201116 TG, в корпусі сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , із сім-карткою оператору Лайф НОМЕР_4 та сім-карткою мобільного оператору Київстар НОМЕР_5 ; куртку чорного кольору з капюшоном; штани кольору хакі, які 04.05.2023 постановою слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Слідчий заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Водночас, слідчим в клопотанні не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту мобільного телефону марки Xiaomi Redmi, модель 2201116 TG, в корпусі сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , із сім-карткою оператору Лайф НОМЕР_4 та сім-карткою мобільного оператору Київстар НОМЕР_5 , не зазначено обставин, які б вказували, що він може бути знищено, пошкоджено, а також не доведено інших підстав, визначених в ст. 168 ч. 2 КПК України.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, залишити без задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільного телефону марки Xiaomi Redmi, модель 2201116 TG, в корпусі сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , із сім-карткою оператору Лайф НОМЕР_4 та сім-карткою мобільного оператору Київстар НОМЕР_5 .

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме:

-куртку чорного кольору з капюшоном;

-штани чорного кольору хакі.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША