Провадження №1-кп/761/859/2023
В И Р О К

іменем України

07 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва матеріали кримінального провадження № 0001431 від 13 грудня 2021 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, непрацевлаштованого, одруженого, має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 13 грудня 2021 року, о 17 год. 35 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у лівій смузі проїзної частини вул. С. Кульженків у м. Києві зі сторони вул. Лугова в напрямку вул. Полярна, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будівлі №13 по вул. Лугова, позначеного острівцем безпеки та інформаційно - вказівними дорожніми знаками 4.7 «Об`їзд перешкоди з правої сторони» та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» Правил дорожнього руху.

В цей час, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, проїзну частину вул. С. Кульженків, переходив пішохід ОСОБА_10 , який наближався справа до смуги руху автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. 1.5 підпункту «б» п. 2.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він рухаючись по проїзній частині вулиці вул. С. Кульженків у м. Києві, усвідомлюючи наближення до пішохідного переходу, позначеного острівцем безпеки, на якому встановлений інформаційно - вказівний знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правої сторони» та дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра», маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом по нерегульованому пішохідному переходу та відповідно зреагувати на це, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту коли він вступив на пішохідний перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, відволікся від керування транспортним засобом та створюючи небезпеку для руху, загрозу здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти будівлі № 13 по вул. Лугова у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці пригоди.

Так, пішоходу ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана на волосяній частині голови в тім`яній ділянці зліва, синці на обличчі, крововиливи в м`які тканини голови відповідно ушкодженням: нерівномірно виражені обмежено - дифузні субарахноїдальні крововиливи на випуклих та базальних поверхнях обох півкуль великого мозку; розрив атланто - потиличного зчленування з повним розривом мембрани, довгастого мозку та судин; синці та садна на спині, на правій бічній поверхні грудей, крововиливи в м`які тканини тулуба, відповідно ушкодженням: переломи деяких ребер зліва по заднім анатомічним лініям без ушкодження пристінкової плеври; розрив лівого купола діафрагми; розриви медіастенальної частини пристінкової плеври з обох боків; двобічний гемоторакс (загальним об`ємом біля 1900 мл.); циркулярний розрив аорти, масивний параортальний крововилив; крововиливи по ходу легеневих зв`язок, в корінь брижі кишечника, по ходу ніжки лівої нирки - ознаки струсу тіла; синці на лівій руці, крововиливи в м`які тканини відповідно синцям, розміжчення та відшарування підшкірно - жирової клітковини по задній поверхні лівого ліктя; синці та садна на обох ногах, рвана рана на лівій нозі, крововиливи в м`які тканини відповідно ушкодженням: часткове розміжчення підшкірно - жирової клітковини по передній поверхні лівої гомілки; перелом лівої стегнової кістки.

Смерть ОСОБА_10 настала від розриву атланто - потиличного зчленування з повним розривом довгастого мозку, судин.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди і її наслідками.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінальне правопорушення. Також, зазначив, що він на даний час у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не призначати суворе покарання. Однак зазначив, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 визнає частково, оскільки заявлена потерпілим сума моральної шкоди є занадто великою сумою для нього, оскільки він не працює.

Крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується показаннями свідків, які буди допитані в ході судового розгляду:

свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні 28 березня 2023 року, дав показання, згідно з якими, він 13 грудня 2021 року разом із потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вийшли з місця роботи та рухались в напрямку зупинки. Після того як дійшли до проїзної частини, ОСОБА_10 повернув на пішохідний перехід, перед ним зупинився автомобіль синього кольору, даючи йому право проходу по пішохідному переходу, через кілька секунд він почув звук удару та звук гальм автомобіля. Зазначив, що не бачив моменту наїзду автомобіля на ОСОБА_10 . Після ДТП обвинувачений ОСОБА_4 намагався надати ОСОБА_10 першу до медичну допомогу;

свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним в судовому засіданні 28 березня 2023 року, дав показання, згідно з якими, він 13 грудня 2021 року разом із потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вийшли з місця роботи та рухались в напрямку зупинки. Він зупинився, щоб почекати колегу, а ОСОБА_10 пішов попереду нього та повернув на пішохідний перехід. Потім він побачив, що автомобіль, який повертав з вул. Лугової на вул. С. Кульженків та рухався з великою швидкістю, збив на пішохідному переході ОСОБА_10 ;

свідок ОСОБА_14 , будучи допитаною в судовому засіданні 28 березня 2023 року, дала показання, згідно з якими, 13 грудня 2021 року вона була пасажиром автомобіля «Jeep Grand Cherokee», під керуванням ОСОБА_4 , сиділа на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Зазначила, що автомобіль рухався з безпечною швидкістю, приблизно 50 км/год, однак на вулиці було дуже темно, освітлення дорожніх знаків не було, тому вони почали зупинятись лише після того як почули звук удару. До потерпілого підійшли разом зі ОСОБА_4 , викликали швидку допомогу та почали надавати першу до медичну допомогу;

свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в судовому засіданні 03 липня 2023 року, дав показання, згідно з якими, він 13 грудня 2021 року у вечірній час рухався по вул. С. Кульженків в м. Києві. Зазначив, що рухався дуже обережно, оскільки дорожнє покриття було слизьким, на вулиці було вже темно, а та ділянка дороги не освітлювалась. Не бачив самого наїзду на пішохода, а лише чув звук удару. Після ДТП разом зі ОСОБА_4 намагався надати потерпілому першу до медичну допомогу.

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду:

протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 13 грудня 2021 року з план - схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого старшим слідчим СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_16 , в присутності понятих, було оглянуто місце дорожньо - транспортної пригоди - проїзну частину вул. С. Кульженків, навпроти буд. №13 по вул. Луговій в м. Києві; вказана локалізація пошкоджень на транспортному засобі: деформація передньої правої частини, деформація та злам переднього бамперу, зправа розбита права передня блок фара, деформація капоту зправа - спереду та деформація правого переднього крила, злам радіаторної решітки зправа, відсутній передній д.н.з. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин, деталей та інших об`єктів: уламки поворотника та блок - фари автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 ., передній державний номер та пластик від переднього бамперу на проїзній частині, концентрація уламків в правій смузі руху за розміткою «зебра». Відомості про труп: тіло чоловіка - ОСОБА_10 перебуває в правій смузі руху, ближче до краю та заїзду до буд. №13 по вул. Луговій. Під час огляду вилучено автомобіль «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 ;

даними тестування на алкоголь, яке проведене на приладі Drager, тест №2682, відповідно до якого результат на стан сп`яніння є негативним (0, 00 проміле);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якої у ОСОБА_4 13 грудня 2021 року о 22 год. 35 хв. не виявлено ознак сп`яніння;

постановою про приєднання предметів як речових доказів від 14 грудня 2021 року, відповідно до якої автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001431;

протоколом проведення слідчого експерименту від 19 травня 2022 року з план - схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_4 відтворив обставини механізму вчинення ним ДТП 13 грудня 2021 року на проїзній частині вул. С. Кульженків у м. Києві;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17 травня 2022 року з план - схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 відтворив обставини механізму вчинення ДТП, яка мала місце 13 грудня 2021 року на проїзній частині вул. С. Кульженків у м. Києві;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17 травня 2022 року з план - схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 відтворив обставини механізму вчинення ДТП, яка мала місце 13 грудня 2021 року на проїзній частині вул. С. Кульженків у м. Києві;

Висновком експерта від 14 лютого 2022 року, відповідно до якого на момент огляду автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані;

Висновком експерта від 27 травня 2022 року, відповідно до якого причиною даної дорожньо - транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Jeep Grand Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України;

Висновком експерта від 15 грудня 2021 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_10 настала від розриву атланто - потиличного зчленування з повним розривом довгастого мозку, судин, що виникло від дії тупих предметів, по механізму удару, струсу, тертя виникли при автомобільній травмі - зіткнення рухаючогося автомобіля з пішоходом.

Щодо вимоги представника потерпілого відносно визнання недопустимими доказів: копії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 від 10.07.2008 р., копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 від 25.09.2009 р., копії наказу №228/0/17-17, копії листа від 30.07.2018 р. № 61/2, копії рекомендаційного листа на ім`я ОСОБА_4 , копії почесної грамоти на ім`я ОСОБА_4 , копії фіскального чеку від 23.06.2022 р. № 0085, копії службового чеку від 23.06.2022 р. № 2/85, оскільки вони отримані із порушенням норм діючого кримінально - процесуального закону, не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, є підставою для визнання вказаних доказів недопустимими, суд вважає необхідним зазначити:

Так, суд відхиляє вказані доводи представника потерпілого, оскільки, як зазначено стороною обвинувачення вказані документи не є доказами в розумінні ст.84 КПК України, долучені в якості документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Особі, яка вчинила кримінально каране діяння, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.

Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке призвело до смерті потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки непрофесійне керування ним транспортним засобом та грубе порушення Правил дорожнього руху України призвело до смерті потерпілого.

Таке покарання стосовно ОСОБА_4 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 , як представником позивача, було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої ОСОБА_7 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , матеріальної та моральної шкоди.

Так, представник потерпілої просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 111 640 грн. 00 коп. в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди та 2 000 000 грн. 00 коп. в частині спричиненої моральної шкоди.

Цивільний позов представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 мотивує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 13 грудня 2021 року внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 наступила смерть ОСОБА_10 , який був рідним братом потерпілого ОСОБА_7 , що завдало та завдає потерпілому, його батькам сильні душевні страждання та переживання.

Разом з тим, потерпілий поніс матеріальні витрати, по`вязані з похованням брата - ОСОБА_10 (з врахуванням уточнених позовних вимог) в сумі в розмірі 111 640 грн. 00 коп.

В судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач), представник потерпілого (представник цивільного позивача) вимоги позовної заяви підтримали та просили про їх задовольнити з викладених у ній підстав.

Обвинувачений (відповідач) ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення цивільного позову в частині завдання потерпілому матеріальної шкоди, при цьому зазначив, що розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди є занадто великим для його фінансового становища, оскільки він втратив роботу.

Як роз`яснено у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки » особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п.п.5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене і ст. 22 ЦК України, відповідно до ч.ч.1-3 якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В підтвердження понесених ОСОБА_7 витрат пов`язаних з похованням брата - ОСОБА_10 надані письмові докази, а саме: копії накладних, які підтверджують обґрунтовані витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_10 , на загальну суму 111 640 грн. 00 коп.

Крім цього, враховуючи, що потерпілий (позивач) ОСОБА_7 зазнав душевних страждань внаслідок смерті брата - ОСОБА_10 , суд, беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає за необхідне та достатнє стягнути зі ОСОБА_4 на користь позивача 200 000 грн. 00 коп. на відшкодування завданої останньому моральної шкоди.

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, якими проведено судові автотехнічні експертизи, вартість яких у сумі становить 4118 гривень 88 копійок, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на автомобіль "Jeep Grand Cherokee", д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , 1994 року випуску, належить що ОСОБА_14 - підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 111 640 гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 200 000 гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави - 4118 гривень 88 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль "Jeep Grand Cherokee", д.н.з. НОМЕР_1 (переданий на зберігання ОСОБА_14 ) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_14 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1 .