Справа № 603/198/23
Провадження № 1-в/603/6/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановленої вироком Монастириського районного суду від 30.03.2006 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

Уточнивши та доповнивши клопотання, захисник ОСОБА_4 просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Монастириського районного суду від 30.03.2006 року за ч. 2 ст. 286 КК України (по тексту клопотання допущена описка ч. 2 ст. 289 КК України) у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У обґрунтування клопотання посилається на те, що призначене покарання ОСОБА_5 не відбував, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. Проте з моменту проголошення вироку ОСОБА_5 не вчинив нового злочину, а його розшук згідно бази «Розшук МВС України» припинено. Відтак, враховуючи вищевикладене та посилаючись на ст. ст. 49 та 80 КК України, захисник ОСОБА_4 вважає, що оскільки з моменту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення минуло більше 15 років, він не вчинив нового злочину та не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності та від відбування покарання, зазначені обставини є підставою для застосування загальних строків давності. Вважає, що у даному випадку існують правові підстави для прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. З огляду на наведене, клопотання просить задовольнити.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_4 підтримав уточнене та доповнене клопотання з підстав, викладених у ньому, та просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти клопотання захисника ОСОБА_4 , просить відмовити у його задоволенні.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча судом вжито заходів щодо його належного повідомлення та дату, час та місце розгляду клопотання. Як пояснив захисник, ОСОБА_5 на даний час перебуває за кордоном.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, суд зазначає таке.

Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.03.2006 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалою судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 12.07.2006 року вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.03.2006 року стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно відповіді відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 7464/103/01-2023 від 22.05.2023 року засуджений ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, що також підтверджується довідкою № 69-22052023/61003.

Прокурор у судовому засідання надав також суду відповідь начальника відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про те, що постановою від 18.10.2006 року заведено оперативно-розшукову справу щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та оголошено в Державний розшук, в якому він перебуває по даний час.

Захисник у судовому засіданні повідомив, що надати докази припинення розшуку ОСОБА_5 , на що він посилається у первісному клопотанні, не є можливим, та визнав факт перебування останнього в державному розшуку згідно відкритої бази МВС України.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Водночас згідно ч. ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Тобто, при ухиленні від відбування покарання строк давності не спливає протягом усього періоду ухилення, а його перебіг відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, що передбачено ч. 3 ст. 80 КК України. Крім цього, строк давності, який сплив до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, не анулюється, а підлягає заліку і продовжує спливати з моменту з`явлення засудженого або його затримання.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні поряд зі ст. 80 КК України, як на підставу обґрунтування поданого клопотання, також посилається на положення ст. 49 КК України, вважає, що так як зазначеними статтями визначено схожий механізм звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від відбування покарання за вироком суду, зокрема, у випадку ухилення від органів слідства та суду, вважає, що слід застосувати загальні строки давності, визначені ч. 2 ст. 49 КК України.

На переконання суду, такі доводи захисника є хибними.

Визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 02.03.2023 року (справа № 382/1118/21) звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Відтак, суд звертає увагу на те, що хоч вищевказані статі кримінального закону мають подібний зміст, положення ст. 49 КК України визначають порядок звільнення підозрюваного або обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, які минули до дня набрання вироком законної сили.

Також, на відміну від ст. 49 КК України, яка поряд із диференційованими строками встановлює загальні строки давності для осіб, які переховуються від слідства чи суду, ст. 80 КК України передбачає лише диференційовані строки давності виконання обвинувального вироку.

Окрім того, зі змісту ст. 80 КК України убачається, що тривалість зупинення строку давності виконання вироку законодавцем не встановлена та фактично прирівняна до тривалості життя особи, яка ухиляється від виконання обвинувального вироку.

Також суд вважає помилковим посилання захисника ОСОБА_4 на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02.02.2023 року (справа № 735/1121/20), з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Отже, цей вид звільнення від покарання застосовується у разі, якщо особа заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

За таких обставин суд продовжує провадження у справі у звичайному порядку, за наявних до того підстав засуджує особу за вчинений злочин, призначає їй покарання та водночас звільняє від нього.

У п. 58 постанови від 02.02.2023 року (справа № 735/1121/20) Велика Палати Верховного Суду прийшла висновку, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

З системного аналізу ст. ст. 49 та 74 КК України, суд вважає, що у даному випадку під звільненням від покарання за давністю розуміються випадки звільнення від покарання, передбачені саме ч. 5 ст. 74 КК України, а не ст. 80 КК України, як про це стверджує захисник у судовому засіданні.

Як слідує з пояснень захисника ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 на даний час перебуває за кордоном, даних про те, що ОСОБА_5 з`явився для відбування покарання або був затриманий відсутні. Згідно наданих прокурором доказів, ОСОБА_5 перебуває у розшуку у зв`язку з ухиленням від відбування покарання.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на те, що ОСОБА_5 продовжує ухилятися від виконання вироку суду та перебуває у державному та міжнародному розшуку, у зв`язку з чим перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинено, суд приходить висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відсутні, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 слід відмовити

На підставі наведеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.372,537,539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.03.2006 року за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1