В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" травня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0003456 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 2 курсу групи №204 ВПУ №25 м.Києва, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28.10.2022 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився поблизу будинку №18-А по вул.Червоноткацькій, що у м.Києві, а саме разом зі своїми друзями сидів на лавці поблизу під?їзду №2 вищевказаного будинку.

В подальшому, до вказаного під`їзду підійшов потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розмістився на лавці навпроти.

Після цього між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_8 зав`язалась розмова, що переросла у словесний конфлікт. Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, близько 20 години 05 хвилин, 28.10.2022 року, під час дії воєнного стану, що ввведений в дію Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IХ «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар кулаком руки в область обличчя, від чого останній впав на землю.

Після цього ОСОБА_3 наблизився до потерпілого ОСОБА_8 та дістав з кишені останнього мобільний телефон марки «Redmi 6». В подальшому ОСОБА_3 почав перевіряти наявність додатків з мобільним банкінгом, що були встановлені на вказаному телефоні.

Виявивши на телефоні потерпілого ОСОБА_8 встановлений додаток Monobank, ОСОБА_3 почав наносити удари ногами в область тулуба потерпілого, супроводжуючи вказані дії питаннями про пін-код до вказаного додатку. Отримавши пін-код та подолавши систему логічного захисту додатку Monobank, ОСОБА_3 здійснив переказ грошових коштів з карти потерпілого ОСОБА_8 на власну карту у розмірі 2497 гривень 09 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 у розмірі 2497 гривень 09 копійок.

Відповідно до висновку експерта №042/1-332-2022: під час звернення за медичною допомогою 28.10.2022 року о 20:20 годині у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: а) забійна рана на лівому скаті носа в середній третині, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; б) синець на повіках лівого ока з переходом в підочну ділянку, субкон`юнктивальний крововилив лівого зовнішнього кута; садна на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальної фаланги 5 пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції дистального міжфалангового суглобу 4 пальця, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 28.10.2022 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, він разом з друзями відпочивав на лавці біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 під?їзд. Навпроти них на лавці відпочивав потерпілий. Згодом у них з потерпілим виник конфлікт, в ході якого він вдарив останнього по обличчю від чого потерпілий впав на землю. Після цього він взяв в нього телефон, наніс ще декілька ударів, після чого потерпілий сказав йому пароль від мобільного банкінгу і він перевів собі на картку кошти потерпілого в сумі 2497 гривень. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Проживає разом з матір?ю та батьком, навчається на маляра в технікумі, отримує стипендію. Після скоєного зробив для себе висновки, щиро вибачився перед потерпілим та відшкодував йому завдану шкоду в повному обсязі, зобов`язується в подальшому подібного ніколи не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений вибачився перед ним, разом з батьками відшкодував усю завдану шкоду, жодних претензій до нього він не має, оскільки сам перебував в стані алкогольного сп?яніння та можливо спровокував обвинуваченого, вірить, що останній зробив для себе висновки та більше такого не вчинить. Просив суд дати обвинуваченому шанс на виправлення та призначити покарання, не пов?язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу неповнолітнього ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого:

1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;

2) обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;

3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 суду пояснила, що її син ніколи раніше не вчиняв жодних правопорушень, має належні умови виховання, приживає з нею та батьком, має старшого брата, який проживає окремо. В навчальному закладі характеризується добре. З приводу даної події вважає, що це сталось під впливом його друзів, однак вони провели виховну бесіду з сином, він більше не спілкується з цими хлопцями, шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки та більше такого ніколи не вчинить. Усю завдану шкоду потерпілому відшкодували в повному обсязі.

При ухваленні вироку відносно неповнолітнього ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»)

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неповнолітній вік обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, повне відшкодування завданої шкоди, думку потерпілого, який в судовому засіданні повідомив про, те що йому відшкодовано заподіяну шкоду та просив не позбавляти обвинуваченого волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та в суді, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування при призначенні покарання ст.69 КК України суд враховує і правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у справі «Болдя проти Румунії» від 15.02.2007 року, щодо необхідності наведення мотивів, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод накладає на суди обов`язок мотивувати власні рішення, що потребує детальної відповіді на кожний аргумент, з тим, щоб мати змогу визначити порушений проти обвинуваченого судовий процес як справедливий.

Враховуючи особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілого, який будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, конкретні обставини справи, неповнолітній вік обвинуваченого, положення ст.69-1 КК України, а також ст.102 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.ст.75, 104 КК України, думку потерпілого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Відповідно до ст.76 КПК України при покладенні обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд враховує, що орган пробації у досудовій доповіді надав висновок, в якому, враховуючи інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , характер кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, участь обвинуваченого в підготовці досудової доповіді, а також те, що рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначений як низький, вважає, що виправлення обвинуваченого у громаді без ізоляції від суспільства можливе за умови виконання рекомендацій, наданих уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1998 гривень 00 копійок за проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0003456 (висновок від 18.11.2022 року №042/1-332-2022).

Враховуючи те, що зазначена експертиза була проведена експертами спеціалізованої державної установи - Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз, тому, на думку суду, не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат зазначені у обвинувальному акті витрати за проведення судової експертизи. Вказані процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 485, 487 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69, ст.69-1 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, з урахуванням наданих у досудовій доповіді рекомендацій.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_9 час його фактичного затримання - з 28.10.2022 року по 31.10.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0003456 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/12055/22.

Процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи у сумі 1998 (одна тисяча дев?ятсот дев?яносто вісім) гривень 00 копійок - віднести на рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 6», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити йому; мобільний телефон марки «Samsung», який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , - залишити йому; цифровий носій інформації CD-диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0003456, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, його законному представнику та захиснику, а також направити для відома потерпілому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1