У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргупрокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000204, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тернопіль, без місця реєстрації, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Республіці Дагестан РФ, громадянина російської федерації, без постійного мешкання, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Жовтневе Білопільського району Сумської області, громадянина російської федерації, проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Кицкани Слободзейського району Молдови, зареєстрований в АДРЕСА_4 , проживає в АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Одеса, зареєстрований в АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження (в режимі відеоконференції):

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_11 ,

захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000204, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Цим же рішенням на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 2 місяців, а саме до 11.02.2023 р. включно.

Клопотання ОСОБА_15 про скасування арешту майна залишено без розгляду з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурор наголошує на безпідставності повернення обвинувального акту, з тих підстав, що він містить всі необхідні реквізити та відомості, передбачені ст. 291 КПК України, які чітко, ґрунтовно та послідовно викладені в тексті обвинувального акту.

Вважає висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту, з підстав некоректного викладення у формулюванні обвинувачення способу заволодіння майном, ідентичності розділів «формулювання обвинувачення» та «виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими», та використання недоречних термінів, безпідставними, передчасними та такими, що порушують передбачений ст. 26 КПК України принцип диспозитивності.

Повертаючи обвинувальний акт з наведених підстав, суд вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду по суті, та фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим, на думку сторони обвинувачення, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

При цьому, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів). В підготовчому засіданні суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), оскільки законодавець не наділяє суд на цьому етапі повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.

Крім того, прокурор вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишились приписи ст. ст. 337, 338, 340, 341 КПК України, згідно з якими, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і й основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, а також право прокурора на зміну обвинувачення (правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення) та відмову від підтримання державного обвинувачення, якщо в результаті судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення або прокурор дійде до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується.

За таких обставин, висновки суду на стадії підготовчого судового засідання про неповноту, неконкретність та необґрунтованість обвинувального акта, невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації на цьому етапі аксіоматично суперечать засаді змагальності сторін, передбаченої ст. 22 КПК України. У свою чергу, встановлення судом бездоказовості пред`явленого обвинувачення в результаті дослідження і оцінки доказів, на яких воно базується, передбачає цілком прогнозовані наслідки у вигляді виправдувального вироку або зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у бік покращення становища особи.

Також судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст. 23 КПК України дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, де суд детально встановлює всі обставини вчинення кримінального правопорушення, досліджує докази та процесуальні документи, здобуті та прийняті в т.ч. на досудовому слідстві, а відтак, висновки про неконкретність формулювання обвинувачення є передчасними.

Звертає увагу суду і на те, що приймаючи рішення про повернення обвинувального акту, судом порушено процедуру підготовчого судового засідання.

Так, у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 12.12.2022 р., судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору за результатами розгляду клопотання сторони захисту, яке судом задоволено.

При цьому, в порушення вимог ст. 350 КПК України, якою передбачено, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, не надано можливості прокурору висловити свою думку щодо заявленого стороною захисту клопотання, хоча у повному тексті ухвали і зазначено, що прокурор, начебто заперечував проти клопотань сторони захисту щодо повернення обвинувального акту через безпідставність, що не відповідає дійсності та підтверджується звукозаписом судового засідання.

Також судом не враховано, що КПК України не визначає, за чиєю ініціативою суд може повернути обвинувальний акт.

На думку апелянта, сторона захисту не має права заявляти таке клопотання, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 314 КПК України, питання відповідності обвинувального акта нормам КПК України належить до виключної компетенції суду. При цьому, КПК України не надає учасникам судового розгляду можливості заявляти клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, суд лише може вислухати їх думки щодо відповідності цього акта вимогам закону. Клопотання учасники підготовчого судового засідання мають право заявляти лише після того, як суд визнає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає (ч. 1 ст. 315 КПК України).

Крім того, з оскаржуваної ухвали суду не зрозуміло, а судом не зазначено, яким чином після повернення обвинувального акту прокурор може усунути недоліки обвинувального акту, зазначені судом першої інстанції, оскільки проведення стороною обвинувачення будь-яких процесуальних та слідчих дій після повернення обвинувального акту, тобто за межами досудового розслідування, законодавством не передбачено.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Наголошує на тому, що суд зобов`язаний оцінити обвинувальний акт на його відповідність за формою та змістом вимогам закону саме на стадії підготовчого судового засідання, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Не звільняє суд від такого обов`язку і те, що відповідно до ст. 338 КПК України прокурор має змогу змінити обвинувачення в суді, оскільки, по-перше, зміна прокурором обвинувачення стосується суті обвинувачення, а не приведення обвинувального акту у відповідність до вимог закону за його формою та змістом, по-друге, таке право прокурору надане на стадії судового розгляду кримінального провадження, а суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт на його відповідність вимогам закону до цього на стадії підготовчого провадження.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

18.07.2022 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000204 від 28.04.2021 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового засідання захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку із його невідповідністю нормам КПК України.

Дослідивши вказаний обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору, з огляду на наступне:

у формулюванні обвинувачення, висунутого ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кваліфікуючі ознаки інкримінованих їм кримінальних правопорушень викладені альтернативно, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, без конкретизації, у який саме із зазначених способів обвинувачені заволоділи майном;

відокремлюючи формулювання обвинувачення щодо кожного обвинувачення, слідчий вказував кожного разу обставини вчинення злочинів, вчинених іншими обвинуваченими, іноді лише змінюючи прізвище ім`я та по-батькові в кваліфікуючих ознаках інкримінованого тому чи іншому обвинуваченому злочині;

розділ «формулювання обвинувачення», в обвинувальному акті, ідентичний з розділом «виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими».

обвинувальний акт містить такі терміни, як «Колл-центр», «Холодильник», «Клоузер». При цьому, вказані терміни не є спеціально-юридичними, технічними, науковими термінами, а є сленгом, використання якого в обвинувальному акті є недоречним.

Така неконкретність обвинувачення, на думку суду першої інстанції, є порушенням передбаченого ст. 42 КПК України права ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень їх обвинувачують та спосіб їх вчинення, і залежно від цього, здійснювати своє право на захист, що у силу положень ст. 412 КПК України також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думки захисників та обвинувачених, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений заступником начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_19 та затверджений прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , містить усі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема, виклад фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинувачених, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинувачених та їх захисників про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Висновки суду першої інстанції про некоректність викладу змісту обвинувального акту, з тих підстав, що у ньому виклад фактичних обставин є ідентичним до формулювання обвинувачення, яке, до того ж, є схожим одразу відносно кількох обвинувачених, а кваліфікуючі ознаки інкримінованих кримінальних правопорушень викладені альтернативно, без конкретизації способу заволодіння майном, слід визнати безпідставними, виходячи з наступного.

Деталі обвинувачення у кримінальному процесі (певні конкретні фактичні обставини) мають суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 р.).

Проте, конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.

При цьому, з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор, відповідно до положень ст. 337 КПК України, в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

Суд, в силу цієї ж норми, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Натомість, наведені в ухвалі суду недоліки обвинувального акту, дозволяють зробити висновок про те, що суд вдався саме до правової оцінки не лише фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а й формулювання обвинувачення та правової кваліфікації, чим вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження, які в даному випадку обмежуються тільки перевіркою обвинувального акту на предмет його відповідності вимогам КПК України, зокрема ст. 291 цього Кодексу.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що повернення обвинувального акту, із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

В той час як про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000204, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3