Справа №522/7919/23
Провадження №1-кп/522/1978/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акта, у кримінальному провадженні №0000179 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року, у залі Приморського районного суду м. Одеси, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 08.07.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.1, 2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 3 роки, відповідно до ст.ст.75,76 КК України - звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 приблизно о 14:30 ОСОБА_3 перебуваючи у торгівельному павільйоні №205 на ринку «Привоз» за адресою: м. Одеса, вул. Привозна, 14, діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий умисел на незаконне заволодіння паспортом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а потерпілий ОСОБА_4 без нагляду залишив на столі торгівельного павільйону свій паспорт громадянина України серії та номер НОМЕР_1 , що є універсальним документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство, засвідчує важливі факти і події в житті потерпілого і втрата якого суттєво утруднює реалізацію його прав, свобод і законних інтересів, таємно заволодів паспортом громадянина України, після чого з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкцією ч.3 ст.357 КК України, передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

За таких підстав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , якою він погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, обвинувачений також беззаперечно визнав свою винуватість.

До обвинувального акта додана письмова заява потерпілого ОСОБА_6 , якою він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акта, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Судом встановлено, що додані до обвинувального акта матеріали дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд встановив, що в діях ОСОБА_3 наявний склад кримінального проступку, що передбачений ч.3 ст.357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, офіційно не працює, має середню освіту, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий за злочин проти власності та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Санкцією ч.3 ст.357 КК України, передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 357 КК України, у виді 2 років обмеження волі.

При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 вироком Овідіопольським районним судом Одеської області від 08.07.2020 року був засуджений за ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання, на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки і з покладенням на нього, визначених ст.76 КК України, обов`язків.

Однак, ніяких висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення.

За роз`ясненнями, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , 08.07.2020 року був засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання, на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки і з покладенням на нього, визначених ст.76 КК України, обов`язків, при цьому, в період останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженню не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375, 381 - 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.71 КК ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді обмеження волі строком на три роки за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.07.2020 року частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, та остаточно ОСОБА_3 до відбування визначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки та 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного виконання вироку після набрання ним законної сили.

Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 - не обиралася.

Речові докази по справі:

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 виданий Малиновським РВ в м.Одесі ГУДМС України в Одеській області 05.05.2023 року, який зберігається у потерпілої особи ОСОБА_4 - вважати повернутим за належністю.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження та негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_1