КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з відділом забезпечення досудового слідства Служби безпеки України апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.03.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 у межах строку досудового розслідування, до 30.04.2023.

Скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/7646/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1967/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави або особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилався на незаконність затримання підозрюваного, та зазначав, що підстава затримання не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, як вбачається із тексту підозри, злочинний умисел виник восени 2022 року, а тому затримання в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КІІК України є незаконним.

ОСОБА_6 фактично був затриманий 02.03.2023 о 11 год. 15 хв., про що свідчать матеріали по справи, та незаконно утримувався з 11 год. 15 хв. 02.03.2023 до складення протоколу затримання та вручення підозри.

У повідомленні про підозру та клопотанні про застосування запобіжного убачається зазначення невірних даних про точну адресу місця проживання ОСОБА_6 , а саме у підозрі вказано адресу АДРЕСА_1 , а в клопотанні - АДРЕСА_2 .

Долучені до клопотання слідчого протоколи негласних слідчих (розшукових) дій не відповідають вимогам допустимості, оскільки, в порушення вимог ч. 1 ст. 252 та ч. 1 ст. 104 КПК України, не містять даних про зафіксований хід і результати негласної слідчої (розшукової) дії.

Крім того, відповідно до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину (проміжний) від 21.02.2023, з моменту отримання пакетів від ОСОБА_6 до добровільної передачі, тобто протягом майже три години, ОСОБА_12 був відсутній. На переконання апелянта, вказана обставина може свідчити про провокацію злочину.

Також, апелянт зазначав, що до клопотання додано постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 01.03.2023. Однак, кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості перекваліфікації дій на стадії досудового розслідування. Здійснення перекваліфікації передбачено лише під час судового провадження судом або прокурором у разі змінення обвинувачення в суді. Крім того, у постанові про перекваліфікацію кримінального правопорушення не зазначено конкретного та деталізованого викладу обставин, які стали підставою для прийняття такої постанови з посиланням на докази по справі.

Жоден із зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджується наявними матеріалами справи та доказами.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих в розумінні КПК України доказів, які б вказували на наявність фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування.

Поведінка підозрюваного в повній мірі спростовує доводи сторони обвинувачення про начебто існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а посилань на інші матеріали кримінального провадження, які вказують на існування такого ризику, клопотання не містить.

З огляду на те, що органом досудового розслідування на теперішній час вилучено всі документи, предмети, речі, які мають значення для встановлення об`єктивної істини у справі, доказів існування будь-яких інших документів, предметів та речей, які на теперішній час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування, стороною обвинувачення не надано.

Вказане свідчить про відсутність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування не встановлено жодного факту вчинення підозрюваним впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що прямо вказує на відсутність такого ризику.

Слідчим суддею не взято до уваги, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, є батьком двох дітей та має на утриманні ще двох дітей. ОСОБА_6 та одна з його доньок є інвалідами 2 групи, підозрюваний має відзнаки та нагороди під час служби в органах МВС України.

Також 22.03.2023 від захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на зазначену ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга, в якій вона просила поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , відмовити у задоволенні клопотання, а у разі неможливості відмови в задоволенні клопотання слідчого, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

В апеляційні скарзі захисник вказувала на те, що 03.03.2023 слідчим суддею оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення, а копія повного тексту ухвали слідчого судді надійшла стороні захисту лише 15.03.2023, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилалась на те, що слідчий суддя незаконно відмовив у задоволенні скарги захисника на затримання, та зазначала, що фактичний час затримання ОСОБА_6 не відповідає часу, вказаному в протоколі, оскільки фактично ОСОБА_6 був затриманий набагато раніше, що вказано в повідомленні про підозру.

Слідчий суддя жодним чином не мотивував в ухвалі, з яких підстав він відхилив доводи сторони захисту про відсутність станом на 02.03.2023 підстав для затримання, вказаних в протоколі про затримання.

Також, слідчий суддя в ухвалі належними чином не мотивувала застосування до ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу без можливості застосування будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не надано жодної оцінки обґрунтованості підозри, і тому факту, що дана підозра обгрунтована не на доданих до клопотання доказах, а на довідках, які включені невідомою особою в протоколи негласних слідчих (розшукових) дій. Вказані протоколи негласних слідчих (розшукових) дій містять не текст розмов осіб, а міркування про зміст цих розмов, викладені в дужках під назвою "Примітка".

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що до слів осіб, які зафіксовані в процесі негласних слідчих (розшукових) дій, можна вносити при складанні протоколу якісь доповнення, роздуми, пояснення.

Крім того, слідчий суддя в ухвалі неповно вказав про матеріали, надані стороною захисту, які характеризують підозрюваного, в результаті чого, не врахував всіх таких матеріалів, зокрема те, що ОСОБА_6 одружений, має постійне місце проживання в м. Києві, де він проживає з дружиною та її двома неповнолітніми дітьми. Підозрюваний має на утриманні двох його дітей, при цьому одна з доньок є інвалідом 1 групи пожиттєво у зв`язку з психічним захворюванням.

ОСОБА_6 за час його служби в ОВС, в період з 2009, отримав більше 17 нагород за свою службу.

Крім того, підозрюваний хворіє на тяжке захворювання суглобу лівого коліна у зв`язку з травмою, переніс операцію і потребує постійного лікуванні і догляду лікаря вертебоневролога/ортопеда-травматолога. ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи у зв`язку з серцево-судинним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК від 14.02.2023.

Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином.

11.04.2023 від захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання на призначений час. При цьому, захисник не повідомила причини неприбуття в судове засідання та доказів на підтвердження їх поважності не надала.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що копію вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді від 03.03.2023 цього ж дня вручено підозрюваному та його захисникам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Повний текст ухвали оголошено 07.03.2023 у відсутності учасників судового провадження.

Як зазначила захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, копія ухвали слідчого судді надійшла стороні захисту лише 15.03.2023, тоді як подано апеляційну скаргу захисником 17.03.2023.

З урахуванням наведеного у сукупності, а також беручи до увагу ту обставину, що про мотиви та обґрунтування прийнятого рішення захиснику ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 стало відомо після ознайомлення з повним текстом оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із матеріалів судового провадження, 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000583 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що восени 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по переміщенню через митний кордон України поза митним контролем особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)»), в особливо великому розмірі, на територію російської федерації.

З метою реалізації злочинного плану вказані невстановлені особи почали підшуковувати співучасників, про що стало відомо громадянину України ОСОБА_13 , який в той же день повідомив про вищевказане правоохоронні органи України та надалі був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про злочини та причетних до їх вчинення осіб.

Продовжуючи готування до вчинення злочину, на початку 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 16.02.2023, невстановлені досудовим розслідуванням особи запропонували громадянину України ОСОБА_6 сприяти вивезенню партії особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4-метилметкатинон)» в особливо великих розмірах через митний кордон України поза митним контролем до російської федерації, на що останній погодився.

Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_6 повинен був: зустрітись з ОСОБА_13 та домовитись, за матеріальну винагороду, про час і місце передачі особливо небезпечної психотропної речовини для подальшого переміщення через митний корон України з приховуванням від митного контрою на території російської федерації; передати особливо небезпечну психотропну речовину мефедрону («4- ММС (4-метилметкатинон)») ОСОБА_13 ; отримати від ОСОБА_13 координати місця приховання особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4- метилметкатинон)») в особливо великих розмірах на території російської федерації; передати грошові кошти ОСОБА_13 за організацію переміщення особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4- метилметкатинон)») в особливо великих розмірах на територію російської федерації.

Також органом досудового розслідування встановлено, що 16.02.2023 у період часу з 17:21 по 17:35 та 17.02.2023 у період часу з 15:21 по 15:38, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в ході спілкування через мобільний додаток «Signal» та під час особистих зустрічей в супермаркеті «Novus» за адресою: м. Київ, проспект Миколи Бажана, 8, домовилися про те, що ОСОБА_6 в обумовлений час передасть ОСОБА_13 особливо небезпечну психотропну речовину мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)» у розмірі приблизно 10 кг, яку останній за грошову винагороду має перемістити або організувати переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію рф у строк 7-10 днів.

Після чого, 20.02.2023 о 14:49 ОСОБА_13 прибув в обумовлене ОСОБА_6 місце - на автомобільну заправку «ОККО» за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, с. Городище, вул. Городищенська, 1, де на нього вже чекав ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа у транспортному засобі «Порш Каен», д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі, ОСОБА_6 , дотримуючись заходів конспірації, приблизно о 14:53 20.02.2023 дістав з багажного відділення транспортного засобу «Порш Каен», д.н.з. НОМЕР_1 , приховані під ковриком у відсіку запасного колеса, два пакети з психотропною речовиною та передав їх ОСОБА_13 , ввіривши останньому доведення у подальшому злочину до кінця, таким чином вчинивши закінчений замах на контрабанду психотропних речовин в особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб, поза митним контролем.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 59/5 від 27.02.2023, надані на дослідження порошкоподібні речовини у своєму складі містять 4-ММС (4-метилметкатинон); загальна маса нетто наданих на дослідження речовин складала 7992,11 г.; загальна маса 4-ММС, що міститься у порошкоподібних речовинах, складає 6601,33 г.

Відповідно до таблиці І списку № 2 Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», речовина «4-ММС (4- метилметкатинон)» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, 6601,33 г 4-ММС (4-метилметкатинону) є особливо великим розміром.

02.03.2023 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_6 , з метою реалізації загального злочинного плану, для отримання координат місця приховання психотропної речовини на території російської федерації, прибув на особисту зустріч з ОСОБА_13 у місце за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому був затриманий співробітниками правоохоронного органу.

Згідно доданих до клопотання матеріалів, 02.03.2023 о 15 год. 04 хв. ОСОБА_14 затримано на підставі ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

02.03.2023 о 19 год. 25 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні закінченого замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

03.03.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 02.03.2023, погодженим прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.03.2023 задоволено клопотання слідчого, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 у межах строку досудового розслідування, до 30.04.2023.

Скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишено без задоволення.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_10 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах захисників доводи про незаконність оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Посилання апелянтів на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_10 , були предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на незаконність затримання підозрюваного, за наслідками розгляду якої слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної скарги. При цьому, положеннями чинного КПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на незаконне затримання підозрюваного, а відтак ухвала слідчого судді у цій частині не може бути предметом даного апеляційного перегляду.

Доводи апеляційних скарг про те, що у повідомленні про підозру та клопотанні про застосування запобіжного зазначені невірні дані щодо адреси проживання ОСОБА_6 , не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Твердження апелянтів про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційних скарг про неналежність та недопустимість доказів, зокрема протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину (проміжний) від 21.02.2023, а також посилання на можливу наявність провокації злочину, колегія суддів вважає передчасними.

Твердження апелянтів про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.

Посилання захисників на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений, є батьком двох дітей, має на утриманні ще двох дітей, наявність інвалідності І групи у однієї з його доньок, а також наявність відзнак та нагород, отриманих під час служби в органах МВС України, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянтів про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний є інвалідом 2 групи у зв`язку з серцево-судинним захворюванням, та наявність у нього захворювання суглобу лівого коліна у зв`язку із травмою, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання ОСОБА_6 під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а тому посилання апелянта у цій частині є безпідставними.

Посилання захисників на невмотивованість висновків слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року.

Апеляційні скарги захисниківОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3