Харківський районний суд Харківської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/524/23

Провадження № 1-кп/635/71/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

потерпілого- ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000802 від 13 жовтня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

Відповідно до указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який діє по теперішній час.

На початку жовтня 2022 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , проходив повз домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та побачив транспортні засоби ЗІЛ 164-А, державний номерний знак НОМЕР_1 та трактор «Білорусь» марка МТЗ-50Л, державний номерний знак НОМЕР_2 , які були розташовані поруч з вказаним домоволодінням, та в нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майном.

З метою реалізації свого раптового, злочинного, корисливого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення підійшов до транспортного засобу ЗІЛ 164-А, державний номерний знак НОМЕР_1 , де підійшов до передньої частини автомобілю, підняв капот та відкрутивши болти кріплення, протиправно заволодів чужим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме газовим редуктором «TOMASETTO ACHILLE», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3213/22 від 07.11.2022, складає 550 грн. 00 копійок.

Крім того, в цей саме час, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого раптового, злочинного, корисливого умислу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення підійшов до транспортного засобу трактор «Білорусь» марка МТЗ-50Л, державний номерний знак НОМЕР_2 , біля якого виявив та протиправно заволодів чужим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме кріпленням гідравлічної системи, в кількості трьох штук, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3213/22 від 07.11.2022, складає 1050 грн. 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 1600 грн. 00 коп.

Судом встановлені обставини вчиненого даного кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені органом досудового розслідування.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікуються за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Позиція сторонін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд враховуючи повне визнання ОСОБА_7 своєї вини, щиросердного каяття, відсутності обтяжуючих обставин призначити покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі із застосування статті 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щод розгляду криминального провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України. Процесуальні наслідки визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження на підставі частини 3 статті 349 КПК України роз`яснені та зрозумілі. Просив цивільний позов задовольнити повністю та зазначив, що не заперечує щодо призначення обвинуваченому покарання з випробуванням.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію свого клієнта, але вважав не можливим в даному випадку застосовувати статтю 75 КК України, у зв`язку з відсутності зі сторони обвинуваченого щирого каяття.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що в жовтні 2022 року з метою особистого збагачення підійшов до транспортного засобу ЗІЛ 164-А, державний номерний знак НОМЕР_1 , підняв капот та відкрутивши болти кріплення зняв газовий редукторо «TOMASETTO ACHILLE», в цей саме час підійшов до транспортного засобу трактор «Білорусь» марка МТЗ-50Л, державний номерний знак НОМЕР_2 , біля якого виявив та протиправно заволодів чужим майном, , а саме кріпленням гідравлічної системи, в кількості трьох штук. Зазначеним майном розпорядився на власний розсуд.

Цивільний позов визнав повністю, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся. Просив суд не призначати покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію свого клієнта та погодився з прокурором щодо призначення покарання.

Щодо доказів на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Суд бере до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини справи. Судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що у такому випадку будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, пересвідчившись в добровільності позиції обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та стосуються процесуальних питань, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він в силу статті 89 КК України раніше не судимий, має середню освіту, одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, з 2001 року перебуває на диспансерному(профілактичному)обліку з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю».

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №34 від 17 січня 2023 року ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі легкої розумовій відсталості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розгляду психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, керуючись вимогами статті 65 КК України, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» поряд з наведеними вище даними про його особу, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, цивільний позов визнав повністю, перебуває на обліку в наркотичному диспансері з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю» та має діагноз «Легка дебільність», суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 готовий до самокерованої правослухняної поведінки та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства тобто без відбування покарання, у зв`язку з чим до нього може бути застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.

Щодо вирішення процесуальних питань

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судово-товарознавчої експертизи №3212/22 від 07 листопада 2022 року, суд стягує з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов про стягнення з останнього на його користь завданої матеріальної шкоди в сумі 59 109,00 грн., компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 20 100,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги визнав повністю та зазначив, що має намір повністю відшкодувати завдану шкоду. Вищевказану позицію обвинуваченого підтримав і його захисник - адвокат ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Також відповідно до частини 3 статті 62 КПК України, цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.

У відповідності до частини 1 статті 82ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені цивільним позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

Відповідно до пункту 24 Постанови ПВСУ 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, зважаючи на викладене, виходить з принципів справедливості, доцільності та розумності, враховує спосіб вчинення кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілого та повного визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 349, 369, 370, 373, 374,394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 59 109(п`ятдесят дев`ять тисяч сто одну) гривну 00 копійок, компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000(двадцять тисяч) 00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 20 100(двадцять тисяч сто) гривень.

Речові докази - стяжку навісок для трактору колісного МТ3-50Л, коричневого кольору, виготовлений з чорного металу, стяжку навісок для трактору колісного МТ3-50Л, коричневого кольору, виготовлений з чорного металу, стяжку навісок для трактору колісного МТ3-50Л, коричневого кольору, виготовлений з чорного металу, газовий редуктор «TOMASETTO ACHILLE», чорно-сірого кольору, які передані на зберігання у кімнату схову відділу поліції №3 Харківвського РУП №1 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експертів у загальній сумі 260,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого частиною 2 статті 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1