Справа № 676/3593/19
Провадження № 1-в/676/59/23
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2023 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам'янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кам'янець-Подільського міськрайонного суду клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, -

встановив:

До суду звернувся засуджений ОСОБА_4 з клопотанням про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку. В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначав, що він засуджений вироком Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 липня 2019 року за ч.2ст. 286 КК України до покарання виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, на підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Засуджений вважає, що покладені судом обов`язки виконав, позитивно характеризується, не має судимості, а тому просив звільнити його від покарання призначеного вироком від 5 липня 2019 року.

В суді ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали.

Прокурор у вирішенні цього питання поклався на думку суду.

Представник органу пробації в судове засідання не з'явився, направили письмову заяву з додатками, просили клопотання засудженого ОСОБА_4 розглядати без їх участі, заперечували щодо звільнення засудженого від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, оскільки в період іспитового строку ОСОБА_4 вчинив новий умисний злочин.

Заслухавши учасників, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно п.9 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Документально підтверджується, що ОСОБА_4 засуджений 5 липня 2019 року за ч.2ст. 286 КК України до покарання виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Вирок набрав законної сили, прийнятий до виконання, органом пробації заведена особова справа №84/2019.

У Кам'янець-Подільському міськрайонному суді Хмельницької області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , згідно якого останнього обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Проте, станом на час звернення із клопотанням до суду вирок щодо ОСОБА_4 не винесено, триває судове слідство, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у виді застави - 105100 грн.

Згідно ч. 1ст. 78 КК України та ч. 2ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Отже, згідно діючого законодавства, звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення. Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 КК України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винуватим та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.

Як вбачається з долученої органом пробації картки на особу, яка вчинила рецедивний злочин за період строку випробування, засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, 3 серпня 2020, тобто протягом першого року іспитового строку його притягнуто до кримінальної відповідальності за новий тяжкий злочин - ч.2 ст. 307 КК України.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.

Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону. В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Однак в даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст. 62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України презумпцію невинуватості, оскільки суд лише констатує факт наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2ст. 307 КК України під час відбування ним іспитового строку.

Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в період призначеного йому іспитового строку, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження таким як законність та рівність перед законом і судом.

Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень, передбачених ч.2 ст.78 КК України, а в той же час у даний період на засудженого не покладені обов`язки, визначені ст.76 КК України, а отже права ОСОБА_4 у контексті ст.78 КК України не порушуються.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 липня 2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від покарання призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 липня 2019 року з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена упродовж семи діб до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_1