СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3568/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на дії уповноважених осіб Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо незаконного затримання, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року в провадження слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на дії уповноважених осіб Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо незаконного затримання з вимогою визнати незаконним затримання уповноваженими особами Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві громадянина України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000632 від 07.03.2022 року, посилаючись на ст.206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000632 від 07.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, 06.03.2022 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 було затримано за місцем його проживання у АДРЕСА_1 представниками тероборони міста Києва, які не представлялись та жодних документів не пред`являли, за нібито порушення режиму світломаскування. Під час затримання у нього було вилучено пістолет Форт 12 р. № НОМЕР_1 разом із дозволом на зброю № НОМЕР_2 , виданим на ім`я ОСОБА_3 та через годину доставлено до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. З 22 год. 00 хв. 06.03.2022 року до 08 год. 00 хв. 07.03.2022 року ОСОБА_3 без складення будь-яких процесуальних документів було поміщено до камери тимчасового тримання. О 08 год. 00 хвилин 07.03.2022 року слідчий Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , який склав протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України та повідомив, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань буде внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України. Факт вилучення пістолету Форт 12 р. № НОМЕР_1 разом із дозволом на зброю № НОМЕР_2 , виданим на ім`я ОСОБА_3 підтверджено вищевказаним протоколом від 07.03.2022 року. 26.04.2022 року ОСОБА_3 прибув на виклик слідчого у кримінальному провадженні № 0000632 від 07.03.2022 року та надав письмові пояснення. Слідча ОСОБА_5 ознайомила ОСОБА_3 із результатами експертизи,згідно якими вилучені у нього предмети не є вогнепальною зброєю та повідомила, що провадження буде закрито. Більше ОСОБА_3 до Святошинського УП ГУНП у м. Києві не викликався, підозри чи повідомлення про підозру не отримував, постанови про закриття не кримінального провадження не отримував. 04.05.2023 року постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 закрито кримінальне провадження №0000632 від 07.03.2022 року у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Оскільки досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалося Святошинським УП ГУНП у м. Києві дана скарга підсудна слідчому судді Святошинського районного суду м. Києва.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.ст.3,8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 4 ст.208, п. 6 ч. 3 ст.42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Положеннями ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, ст. 206 КПК України на дає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті. Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Таку правову позицію викладено Касаційним кримінальним судом Верховного Суду у постанові від 27 травня 2019 року справа №766/22242/17.

Слідчим суддею встановлено, що представник ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на незаконне затримання яке мало місце у березні 2022 року та тривало з 22 год. 00 хв. 06.03.2022 року по близько 08 год. 00 хв. 07.03.2022 року, тобто фактично через рік та два місяця після ймовірного порушення прав підзахисного. Таким чином, станом на дату звернення до суду зі скаргою, гр. ОСОБА_3 не затриманий та не позбавлений свободи з підстав викладених у скарзі, а тому слідчий суддя позбавлений можливості забезпечити процесуальний механізм звільнення особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, тому у цьому випадку не підлягає застосуванню ст. 206 ЦПК України.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відтак, за встановлених обставин та підстав, вищезазначена скарга з огляду на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), не може бути предметом розгляду в порядку ст. 206 КПК України, оскільки може бути предметом розгляду під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, таким чином, у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), керуючись ст.ст.3,8,29,55 Конституції України, ч.3 ст. 26, ст.ст.206-213,ч. 4ст.304, ст.ст. 309, 615 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 на дії уповноважених осіб Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо незаконного затримання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1