ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2290/23 Провадження № 1-кп/636/862/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт кримінальному провадженню № 0000216, внесеному 24.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чугуєві Харківської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

20.02.2023 об 11:57, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ОСОБА_4 , знаходилась на своєму робочому місці на касі № 1 супермаркету «Дарс», який знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, бульвар Камишева,10-А, де в коробочці, яка стояла на касі побачила дві золоті каблучки, діючи умисно, в момент коли за її діями ніхто не спостерігав взяла з коробочки дві золоті каблучки вагою 3,1 г., та 3,5 г., та поклала їх собі до кишені штанів. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи, вартість двох золотих каблучок вагою 3,1 г., та 3,5 г., у вигляді брухту дорогоцінного металу становить 8130 гривень 08 копійок. В подальшому ОСОБА_4 розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8130 гривень 08 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, щиро розкаялася та повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, та добровільно розказала про обставини його вчинення, як вони викладені вище, а саме, що 20 лютого 2023 року таємно викрала дві золоті каблучки ОСОБА_5 . Цивільний позов визнає у повному обсязі.

Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Надав заяву про уточнення позовних вимог, просить позов задовольнити, стягнути з обвинуваченої 8130,08 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 25000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачена та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, її дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченої, а саме: що вона є громадянкою України, за місцем проживання характеризується задовільно, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, на момент вчинення злочину перебувала у стані вагітності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше несудима,

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд також визнає вчинення кримінального правопорушення в стані вагітності.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, і застосувати до неї ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно покласти на засуджену обов`язки, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ- 19/121-23/4927-ТВ від 20.03.2023 в розмірі 566 гривень 34 копійки, в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачена ОСОБА_4 визнала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Частинами 1, 3 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд приймає до уваги, що постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» орієнтує суди, на те, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних та інших), яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що визнання позову обвинуваченою ОСОБА_4 , як цивільним відповідачем, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. При цьому ОСОБА_4 роз`яснені наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8130,08 гривень та моральної шкоди в сумі 25000,00 гривень, а всього на суму 33130,08 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06.03.2023 скасувати, відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) гривні 34 (тридцять чотири) копійки.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 8130,08 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 25000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 33130 (тридцять три тисячі сто тридцять) гривень 08 (вісім) копійок.

Скасувати арешт з майна зазначеного у цьому вироку, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06.03.2023.

Речові докази: золоту каблучку без камінця, на якій мається позначення «ОТЮ», який передану на зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутою власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя