Справа № 946/2901/23
Провадження № 1-кп/946/437/23
УХВАЛА

Іменем України

про закриття кримінального провадження

15 травня 2023 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники провадження: прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000049, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Старі Трояни, Кілійського району, Одеської області, громадянка України, вдова, офіційно не працевлаштована, із вищою освітою, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України,-

встановив:

Судом встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

За наказом президента Російської Федерації ОСОБА_6 , 24.02.2022 року о 05:00 год. збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об'єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров'я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики до підтримки рішень та дій держави - агресора, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які вона розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді публічного заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічних закликів до підтримки рішень та дій держави - агресора, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний ноутбук «Lenovo ideapad 310-15IAP», який під`єднаний до мережі Інтернет, з використанням веб-браузера «GoogleChrome», з вбудованим VPN, який дозволяє здійснити вхід та перегляд інформації, що міститься на заблокованих Інтернет сайтах, у тому числі доступ до яких заблоковано Інтернет провайдерами на підставі указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» №133/2017 від 15.05.2017, авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», як користувач « ОСОБА_7 » (web-адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою відмітки «класс» одночасно зробила репост, тобто розмістила на так званій «Ленте» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів) створеної нею сторінки (аккаунта) « ОСОБА_7 )» у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники», наступні публікації:

- інтернет сторінки « ОСОБА_8 » соціальної мережі «Одноклассники», яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_3 ( web -адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_5 із підписом: «Единственное смс, которое очень многие дома ждут: «Все закончилось, я еду домой!», на якій міститься фото з танками Російської Федерації;

- інтернет сторінки «Эдуард Кешишьян» соціальної мережі «Одноклассники», яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_6 (web-адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_7 ) із підписом: « За Вашу боль и Ваши раны земной поклон Вам ветераны!!! », на якій міститься фото, на якому зображена георгіївська стрічка;

- інтернет сторінки « ТОП КЛИПОВ » за посиланням ( web -адреса: ІНФОРМАЦІЯ_9 на якій ІНФОРМАЦІЯ_10 за посиланням ( web -адреса публікації: ІНФОРМАЦІЯ_11 ) із підписом: « Я люблю тебя, Россия ».

Зазначені публікації були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники», які відвідували сторінку користувача « ОСОБА_7 » ( web -адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам соціальної мережі «Одноклассники», які були додані до розділу «Друзі» вказаного аккаунта.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_13 , в розділі «Друзі» сторінки (аккаунта) « ОСОБА_7 »» ( web -адреса облікового запису: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Одноклассники» були наявні 125 користувачі соціальної Інтернет-мережі «Одноклассники».

У вищезазначених публікаціях, поширених ОСОБА_4 , міститься публічне заперечення здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічні заклики до підтримки рішень та дій держави - агресора.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності в зв`язку з дійовим каяттям, посилаючись на повне визнання ОСОБА_4 своєї вини у висунутому проти неї обвинуваченні, вона повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, активно сприяла розкриттю злочину, характеризується позитивно, збитки або заподіяна шкода - відсутня.

Обвинувачена підтримаа заявлене її захисником клопотання. Наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй роз`яснено і вона їх зрозуміє.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання.

Суд, заслухавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 111-1 КК України, публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, публічних закликах громадянина України до підтримки рішень та дій держави - агресора.

Відповідно до вимог статей 44, 45 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Виходячи з положень статті 12 КК України кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею ч. 1 ст. 111-1 КК України є кримінальним проступком.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вказані норми закону та беручи до уваги, що ОСОБА_4 вперше вчинено кримінальний проступок, який не є корупційним, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, під час проведення досудового розслідування активно сприяла встановленню всіх обставин вчинення кримінального проступку, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі статті 45 КК України, в зв`язку з дійовим каяттям.

На підставі статей 44, 45 КК України та керуючись пунктом 1 частини 2 статті 284, статтями 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі статті 45 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України в зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження № 946/2901/23, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000049 від 01.03.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч 1 ст. 111-1 КК України - закрити.

Арешт на речові докази накладений згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 06.03.2023 - скасувати, речовий доказ - ноутбук марки «Lenovo ideapad 310-151АР» фіолетового кольору, S/N:PF0G3HV3 із зарядним пристроєм до нього повернути - ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1