ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1660/23 Номер провадження 11-кп/814/2292/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 липня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28.02.1996 р. за ст.ст.140 ч.3, 145 ч.2. 193 ч.2, 142 ч.3, 42 КК України до 8 років позбавлення волі.

2) 13.03.1998 р. за ст. 81 ч. 3, 43 КК України до 7 років позбавлення волі.Звільнений 12.02.2005 року після відбуття строку покарання.

3) 01.10.2020р. за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 06.04.2012 року умовно-достроково на 10 міс. 11 днів,

4) 01.10.2014 р. за ст. ст.185 ч.2, 395, 70 ч. 1, 71 КК України до 11 міс. позбавлення волі. Звільнений 17.06.2015 року після відбуття строку покарання.

5) 22.09.2015 р. за ст. 125 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт.

6) 30.05.2016 р. за ст. 389 ч.2, 71 ч. 1, 72 ч. 1 КК України до 2 місяців 10 днів арешту.Звільнений 26.10.2017 року після відбуття строку покарання;

засудженого:

- 05.12.2019 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2022, ОСОБА_8 , зараховано час перебування під вартою і слідування до виправного центру за правилами, передбаченими ст.72 КК України з 28.09.2022 по 28.10.2022.

Ухвалюючи дане рішення місцевий суд вказав, що матеріалами особової справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи, а тому у задоволенні клопотання засудженого суд відмовив.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим.

В судове засідання засуджений , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 про законність і справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 28.10.2022 року.

З 28.10.2022 ОСОБА_8 прибув до ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» з ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», де стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 28.10.2022 відбуває покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», де на теперішній час не працевлаштований, стягнень не має, один раз заохочувався, характеризується позитивно.

Рішенням комісії ДУ "Крюковської виправна колонія (№ 29)" протокол № 29 від 18.03.2022 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі яка недосягла необхідно ступеня виправлення.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою намагається довести, що стає на шлях виправлення, але разом з тим, на даний час колегія суддів не може переконливо стверджувати про досягнення засудженим ОСОБА_8 такого ступеня виправлення, який би дозволяв застосувати до нього умовно-дострокове звільнення та беззаперечно свідчив про доведення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З огляду на викладене, рішення про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 є передчасним, а тому ухвала районного суду є законною та вмотивованою і апеляційні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 липня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4