КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2023 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 04.09.2023, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 60000270 від 08.02.2023.

Взято підозрюваного під варту в залі суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, з тих підстав, що

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/28811/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4546/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

підозра заснована виключно на підставі нічим не підтверджених слів потерпілого ОСОБА_11 , свідчення якого викликають обґрунтовані сумніви, є суперечливими та не підтверджуються жодними іншими доказами.

Так, події, які нібито відбулися із ОСОБА_11 , мали місце, з його слів 09.06.2023, а із заявою він звернувся майже через місяць - лише 03.07.2023. ОСОБА_11 не звертався до медичних установ, тобто відсутні будь-які дані з приводу наявності в нього будь-яких тілесних ушкоджень.

Показання потерпілого ОСОБА_11 свідчать про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, оскільки потерпілий детально описав трьох чоловіків, які мали татуювання, однак у ОСОБА_8 на тілі відсутні будь-які татуювання.

Слідчим суддею вказані обставини залишені поза увагою.

Наявний у справі протокол огляду відеозапису не має відношення до ОСОБА_8 , та не відомо, яким чином він був долучений до матеріалів кримінального провадження.

Перелічені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризики нічим не підтверджені та не обґрунтовані.

ОСОБА_8 жодного разу не переховувався від слідства. Прокурор при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу не навів прямого, конкретного доказу на підтвердження намірів підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування.

ОСОБА_8 з`являвся на всі виклики до поліції, відповідно до вручених йому повісток, добровільно та самостійно прибув у судове засідання.

Підозрюваний жодного разу не намагався впливати ні на свідків, ні на потерпілих у даному кримінальному провадженні, та не намагався вчинити іншого кримінального правопорушення.

Посилання органу досудового розслідування на відсутність у ОСОБА_8 законного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків жодним чином не свідчать про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже із самого клопотання встановлено, що останній не притягався до кримінальної або іншого виду відповідальності, проживає разом із батьками, має постійне місце проживання.

ОСОБА_8 має хронічні хвороби та потребує постійного нагляду за перебігом хвороби, що підтверджено відповідною випискою з медичної карти.

Крім того, на ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій захисник просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею 12.07.2023, однак повний текст ухвали виготовлений та виданий Печерським районним судом міста Києва стороні захисту лише 24.07.2023.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 зазначав, що фактично кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України прокурором ОСОБА_5 не об`єднано в одне, єдине провадження з кримінальним провадженням № 0000270 від 08.02.2023, а отже, тільки саме здійснення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 187 КК України у вказаному кримінальному провадженні не дає жодних законних підстав вважати, що вказана особа набула статусу підозрюваної особи, відносно якої може бути застосовано будь-який запобіжний захід.

Посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри, апелянт навів доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , та додатково зазначав, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_11 від 05.07.2023 не містить опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за якими ОСОБА_11 впізнав особу та в протоколі не зазначено обставини, за яких свідок бачив цю особу. Опис ознак, за якими потерпілий впізнав ОСОБА_8 , мають лише загальний характер.

Слідчим суддею у судовому засіданні не враховано те, що у підозрюваного ОСОБА_8 відсутні будь-які татуювання на тілі, що суперечить показанням потерпілого.

Органом досудового розслідування не встановлено предмет, що нібито зовні схожий на пістолет, яким нібито погрожували учасники події та зокрема ОСОБА_8 .

На момент розгляду слідчим суддею клопотання прокурором не доведено, що потерпілий ОСОБА_11 дійсно отримав 09.06.2023 тілесні ушкодження від дій саме підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки судово-медична експертиза щодо встановлення ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень проведена не була.

Інші долучені до клопотання докази, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2023, довідка про аналіз руху транспортних засобів із камер відеоспостереження системи «Безпечне місто», не містять будь-яких фактичних даних, що могли б підтвердити відомості або інформацію щодо причетності до вчиненого кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 .

Апелянт зазначав, що при ухваленні оскаржуваного рішення слідчим суддею не враховано відсутність ризиків, а також в повній мірі не оцінено в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, реєстрації, репутацію останнього, його майновий стан.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурораОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого розглянуто 12.07.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , та цього ж дня оголошено вступну та резолютивну частини ухвали слідчого судді.

Повний текст ухвали оголошено 17.07.2023 у відсутності учасників судового провадження.

Як зазначив захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, та підтверджується даними наявними у матеріалах судового провадження розписки захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , копію повного тексту ухвали слідчого судді сторона захисту отримала 24.07.2023 (117 а.с. 98).

Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подано 25.07.2023.

З урахуванням наведеного у сукупності, а також беручи до увагу ту обставину, що про мотиви та обґрунтування прийнятого рішення захиснику стало відомо після ознайомлення з повним текстом оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений захисником процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000270 від 08.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 09.06.2023 близько 18 год. ОСОБА_11 за попередньою домовленістю із наглядно знайомою прибув до подвір`я розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно знаходячить у тому ж місці в період дії військового стану у ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_14 , ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, та із проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, які наблизилися та нанесли не менше 10 ударів кожен по різним частинам тіла ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_14 діючи спільно із ОСОБА_13 та ОСОБА_8 відібрав мобільний телефону марки «Iphone» та ключі від квартири за місцем проживання.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_14 залишили ОСОБА_8 із ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням предмету, зовні схожого на пістолет, тим самим подавивши волю до супротиву останнього та на транспортному засобі марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , поїхали за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_14 , маючи у розпорядженні ключ від квартири АДРЕСА_3 , незаконно проникли та забрали речі, які належали ОСОБА_11 , а саме: дві плитоноски з розгрузкою, шолом, дві пари тактичних рукавиці, два турнікети, три в комплектовані аптечки, загальною вартістю близько 50 000 грн., чим спричинили матеріальну шкоду останньому та розпорядилися майном на власний розсуд.

07.07.2023 о 09 год. 07 хв. ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, із проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 187 КК України.

10.07.2023 старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 07.07.2023, погодженим прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 04.09.2023, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 60000270 від 08.02.2023.

Взято підозрюваного під варту в залі суду.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, вчиненого із застосування насильства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги про суперечливість показань потерпілого ОСОБА_11 , неналежність та недопустимість доказів, а саме протоколу огляду відеозапису, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_11 від 05.07.2023, протоколу проведення слідчого експерименту від 03.07.2023, довідки про аналіз руху транспортних засобів із камер відеоспостереження системи «Безпечне місто», а також те, що органом досудового розслідування не встановлено ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілим та предмет, що схожий на пістолет, яким нібито погрожували учасники події та зокрема ОСОБА_8 , є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із тим, що кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не об`єднано в одне, єдине провадження з кримінальним провадженням № 0000270, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

Твердження апелянтів про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_8 з`являвся на виклики до поліції та самостійно прибув у судове засідання для розгляду клопотання слідчого, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із потерпілим та свідками, яким відомі обставини інкримінованого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження свідчать про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання якого, поряд із ризиками можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є досить високою.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_8 не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, зокрема те, що він має хронічні хвороби, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання ОСОБА_8 під вартою у зв`язку із наявними у нього захворюваннями.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 176-178, 183, 193, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3