ПОСТАНОВА

31 липня 2023 року

м. Київ

справа № 2030/977/12

провадження № 51- 3709ск22

Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 розглянула касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 січня 2022 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження, якою залишено без задоволення його апеляційну скаргу на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, ухвалених щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і

встановила:

У червні 2023 року захисником подавалася касаційна скарга на вказане судове рішення.

Постановою судді від 22 червня 2022 року відмовлено захиснику ОСОБА_2 у витребуванні справи із зазначенням підстав відмови.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) року захисник звернувся до суду з повторною касаційною скаргою.

Однак касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки за своїм змістом є майже аналогічною поданій касаційній скарзі вперше, а отже захисником не виконано всі вимоги постанови судді від 22 червня 2022 року і відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК 1960 року її зміст не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 350 КПК 1960 року.

Захисник, як і попереднього разу, не погоджується із ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду та зазначає, що пропуск такого строку обумовлений неможливістю ознайомлення із повним текстом судового рішення від 10 серпня 2021 року, що, на його думку, є поважною причиною.

Проте, виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суди мають перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду від 10 серпня 2021 рокузахисник ОСОБА_2 і його підзахисні були присутні у судовому засіданні під час апеляційного розгляду апеляційних скарг засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2016 року. Апеляційний суд, обґрунтовуючи своє рішення, вказав, що неотримання копії повного тексту ухвали не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, а доводи захисника є безпідставними.

З таким висновком апеляційного суду погоджується й суд касаційної інстанції та вважає, що правило розрахунку строку на касаційне оскарження, на яке посилається захисник, а саме з дня вручення копії судового рішення, розповсюджується лише на осіб, які перебувають під вартою.

Таким чином, із матеріалів провадження за касаційною скаргою убачається, що захисник ОСОБА_2 не був позбавлений можливості вчасно оскаржити судове рішення у доступний для нього спосіб до касаційної інстанції.

Посилання захисника на висновок, який міститься у постанові Касаційного кримінального суду від 23 листопада 2022 року є нерелевантним, адже правова позиція, викладена у зазначеній постанові за своїм змістом є прямо протилежною аргументам скаржника. Тож, таке посилання не посилює, а навпаки спростовує доводи касаційної скарги.

Доводи захисника про те, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватись незалежно від предметної юрисдикції суду, касаційний суд відхиляє.

Окрім того, захисник у скарзі одночасно посилається на норми статей КПК України 1960 року і 2012 року, що є незрозумілим.

За таких обставин скарга захисника не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

У зв`язку з цим, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених вище недоліків, якщо вона надійде у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,

ухвалила:

відмовити у витребуванні справи за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 січня 2022 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження, якою залишено без задоволення його апеляційну скаргу на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, ухвалених щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , для перевірки в касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1