Справа № 760/716/23
Провадження № 1-кс/760/550/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 ,

про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000308, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить суд продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000308, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2022 року за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 22 березня 2023 року.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000308, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, яка вступила в дію 26 січня 1910 року та 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначенням міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведення підривної діяльності проти України. ЇЇ результатом стала анексія Криму, окупація території Донецької та луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установою організацій та військових частин із 27.02.2014 широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_5 /

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2022 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 використовуючи обліковий запис « ОСОБА_8 » у соціальній мережі «ВКонтакте», з метою надання інформації про розташування Збройних Сил України представникам російської федерації, на виконання свого злочинного умислу, вступив у злочинну змову з користувачем соціальної мережі «ВКонтакте» під обліковим записом « ОСОБА_9 », акаунт належить громадянину російської федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , журналісту інформаційного ресурсу «Бел.Ru», та розуміючи, що вказана особа є представником російської федерації, погодився надавати останньому інформацію про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Так, у період часу з серпня 2022 року по жовтень 2022 року ОСОБА_5 передавав вказаній особі відомості щодо обстрілів у м. Одеса та на іншій території України, інформацію про внутрішню ситуацію у м. Одеса та інформацію про місце розташування підрозділів та об`єктів Збройних Сил України.

16.08.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи свій особистий мобільний телефон, на якому завантажено застосунок «ВКонтакте» в якому останній має обліковий запис « ОСОБА_8 », який прив`язано до номеру мобільного телефону НОМЕР_1 під час спілкування з особою, яка користується обліковим записом « ОСОБА_9 » повідомив останньому, що в районі 411 батареї в районі моря неподалік Таірова Київський район в м. Одеса розташоване ППО ЗСУ і що його потрібно «успокоить» перед тим, як «брать Одессу ».

В подальшому, 28.09.2022 ОСОБА_5 на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами за допомогою застосунку соціальної мережі «ВКонтакте», який завантажено на власний мобільний телефон з сім-карткою номер НОМЕР_1 з власного акаунту « ОСОБА_8 » повідомив громадянина рф ОСОБА_10 про місце розташування військової академії, пункту управління військової частини НОМЕР_2 , управління військової частини НОМЕР_3 та радіотехнічного батальйону військової частини НОМЕР_4 та речового складу військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України.

Крім того, 06.10.2022 о 19 год. 14 хв. ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, представникам російської федерації та інших незаконних збройних формувань заборонено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою застосунку «ВКонтакете» під час переписки з особою, яка використовує обліковий запис « ОСОБА_9 » повідомив останньому, що на узбережжі моря і в санаторії Чкалова по Французькому бульвару в м. Одеса під час повітряної тривоги викачують зенітки та можливо зброю нового зразка, яку надали США, а також, що в гуртожитку на Таірова у танкобудівному технікумі поселяють військовослужбовців.

Згідно відповіді Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Міністерства оборони України за зазначеними ОСОБА_5 у своїх переписках з ОСОБА_10 орієнтирами, а саме в районі «7 кілометр», поблизу ринка « Толчок » - пункт управління військової частини НОМЕР_2 ; в районі ринку « 2 стовпи » - управління військової частини НОМЕР_3 та радіотехнічного батальйону військової частини НОМЕР_4 ; в районі «Застава-2» - речові склади військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України. Вищезазначена інформація, у відкритому доступі не розміщувалась (поширювалась). В умовах воєнного стану розголошення такого роду інформації може бути використано, державою, що здійснює збройну агресію проти України з метою досягнення власних цілей, спричинити тяжкі наслідки інтересам України та її громадянам, завдати шкоду національній безпеці держави.

Також, згідно листа Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Міністерства оборони України вбачається, що держава, що здійснює збройну агресію проти України отримавши такого роду інформацію наносить (може наносити) ракетні удари по вищезазначених місцях, що призводить (може призвести) до руйнування цивільних об`єктів інфраструктури, поранення та загибелі цивільного населення, особового складу збройних сил, знищення (пошкодження) майна громадян та військової техніки.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він у період з серпня 2022 року по жовтень 2022 року, знаходячись у м. Одесі, на виконання свого злочинного умислу, направленого на поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, представникам російської федерації, надав ОСОБА_10 інформацію про розміщення військових підрозділів та об`єктів у м. Одеса , а саме пункту управління військової частини НОМЕР_2 , управління військової частини НОМЕР_3 та радіотехнічного батальйону військової частини НОМЕР_4 та речового складу військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

22.11.2022 о 11 год 10 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

За вказаними обставинами злочинної діяльності 22.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, яка обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

- протоколом за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 02.11.2022 згідно якого журналіст інформаційного ресурсу «Бел.Ru» ОСОБА_10 надсилає журналістці ОСОБА_15 фото своєї переписки з ОСОБА_5 , який використовує обліковий запис « ОСОБА_8 », де останній повідомляє місця розташування військових підрозділів ЗСУ у м. Одеса ;

- протоколом обшуку від 22.11.2022 під час проведення якого вилучено мобільні телефони, які ОСОБА_5 використовував для поширення інформації про переміщення та розташування підрозділів та об`єктів ЗСУ;

- протоколом огляду мережі Інтернет, а саме соціальної сторінки інтернет агенства «Бел.ру» від 16.11.2022;

- листом ОК «ПІВДЕНЬ» Міністерства оборони України вих. №2/1984 від 20.10.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_17 від 23.11.2022 справа № 760/17378/22 1-кс-5770/22 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком 60 днів (до 20 січня 2022).

У кримінальному провадженні здійснена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе, у зв`язку із необхідністю вирішення питання чи хворіє ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психіатричним захворюванням та отримання додаткових доказів, отримання відповідей на запити, проведення процесуальних дій, спрямованих на легалізацію матеріалів отриманих за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

На даний час, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення додаткових фактів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також проводяться процесуальні дії, спрямовані на легалізацію матеріалів отриманих за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

1) провести амбулаторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_5 ;

2) процесуальні дії, спрямовані на легалізацію матеріалів отриманих за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

3) отримати відповіді на запит від Оперативно-стратегічного угрупування військ «Олександрія», КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я»;

4) отримати матеріали (протоколи допитів свідків) за результатом проведення слідчих (розшукових) дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, а саме УСБУ в Одеській області;

5) допитати підозрюваного та інших осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочину;

6) провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність;

7) виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилося можливим, у зв`язку із зазначеними вище обставинами та для їх проведення необхідно не два місяці через їх складність та значну кількість, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку досудового розслідування. Для виконання зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідно строк не менше чотирьох місяців.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив продовжити строк досудового розслідування до чотирьох місяців, оскільки саме такий строк буде достатнім для завершення всіх слідчих та процесуальних дій в даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував, однак вказав, що вважає достатнім продовжити строк до лютого місяця 2023 року.

Підозрюваний повністю підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Як встановлено в ході судового розгляду, у рамках кримінального провадження проведена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

На даний час, органом досудового розслідування також здійснюються слідчі (розшукові) та процесуальні дії спрямовані на встановлення осіб, причетних до вчинення вказаних правопорушень.

Таким чином закінчити досудове розслідування у визначений строк, неможливо, оскільки необхідно виконати наступні слідчі та процесуальні дії, а саме:

- провести амбулаторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_5 ;

- провести процесуальні дії, спрямовані на легалізацію матеріалів отриманих за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- отримати відповіді на запит від Оперативно-стратегічного угрупування військ «Олександрія», КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я»;

- отримати матеріали (протоколи допитів свідків) за результатом проведення слідчих (розшукових) дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, а саме УСБУ в Одеській області;

- допитати підозрюваного та інших осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочину;

- провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність;

- виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду

Без проведення зазначених слідчих дій у провадженні, завершити досудове розслідування та прийняти законне рішення неможливо.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

В контексті кримінального провадження, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30 січня 2003 року (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) відзначив, що "поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину". Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладені вище обставини, які унеможливлюють здійснити всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії в строк досудового розслідування, слідчий суддя вважає необхідним продовжити строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 22 березня 2023 року, який на думку слідчого судді, є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень в даному кримінальному провадженні та буде відповідати завданням кримінального провадження.

Керуючись статтями 219, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000308, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2022 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 22 березня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Солом`янського

районного суду міста Києва ОСОБА_1