СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1350/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши обвинувальний акт в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001275 від 25.06.2023 р. відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акта, зокрема, додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену в присутності її захисника - ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими дізнанням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 у своїй заяві від 30.06.2023 р. зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, із встановленими досудовим розслідуванням обставинами згоден, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали дізнання, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, 18.06.2023 р. приблизно о 18:15 ОСОБА_2 знаходячись біля буд. № 36 по вул. Жмеринській в м. Києві, шляхом обману заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_4 , а саме: мобільним телефоном марки «Huawei», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , завдавши майнову шкоду на суму 1964 грн. 33 коп.

ОСОБА_2 18.06.2023 р. приблизно о 18:00 знаходячись біля буд. № 36 по вул. Жмеринській в м. Києві, зустріла наочно знайомих їй ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Спілкуючись з даними громадянами, ОСОБА_2 звернула увагу на належний ОСОБА_4 мобільний телефон, яким останній користувався.

Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_2 вирішила заволодіти шляхом обману даним чужим майном, яке належало ОСОБА_4 з метою обернення його на власну користь і особистого збагачення.

З метою виконання свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_2 , продовжуючи знаходитись в приміщенні даного кафе, під приводом здійснення термінового дзвінка, попросила у ОСОБА_4 належний останньому мобільний телефон. Не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_2 , ОСОБА_4 погодився та передав ОСОБА_5 власний мобільний телефон «Huawei», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 1964 грн. 33 коп., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка не становить майнової цінності, для розблокування та надання ОСОБА_2 , що ОСОБА_5 і зробила.

Після цього, ОСОБА_2 , імітуючи телефонну розмову та скориставшись тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відволіклись та перестали спостерігати за нею, приблизно о 18.06.2023 р. о 18:15 з місця вчинення кримінального проступку зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 1964 грн. 33 коп.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, а саме: заволодіння шляхом обману чужим майном (шахрайство).

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона має середню освіту, заміжня, офіційно не працює, раніше не судима, на обліку лікаря-психіатра за місцем проживання не перебуває та за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_2 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_2 судом не встановлено.

Згідно аб. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

З огляду на те, що обвинувачена офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, суд не вважає за доцільне призначати їй покарання у виді штрафу.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_2 покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: у виді громадських робіт. При цьому, судом не встановлено обмежень, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, для призначення вказаного виду покарання обвинуваченій.

На переконання суду, таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також суд відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 2988 у розмірі 200,00 грн.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 копійок).

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Huawei», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, - повернути ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили; товарний чек № 315 з написами: 27.06.2022 р., Найменування: «Huawei», корпус: чорний, ІMEI 1: НОМЕР_1, ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , Кількість: 1, ціна: 2 000 грн., всього на суму: 2 000 грн., ФОП ОСОБА_6 НОМЕР_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1