Справа № 405/1670/23
провадження № 1-кс/405/886/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 20.02.2023, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 20.02.2023 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України.

24 лютого 2022 о 5 годині президент рф оголосив про рішення розпочати так звану «спеціальну військову операцію» в Україні.

У подальшому, близько 05 години ранку, 24 лютого 2022, збройні сили РФ спільно з підрозділами незаконних збройних формувань так званих «ДНР» і «ЛНР» здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, перетнули державний кордон України та вторглися на територію суверенної держави Україна на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та Херсонської областей, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між Російською Федерацією (держава-агресор) та Україною

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останній раз, воєнний стан та загальна мобілізація в Україні продовжені строком на 90 діб - до 20 травня 2023 року. Відповідний Закон від 07.02.2023 № 2915-ІХ набрав чинності 14 лютого 2023 року. Законом затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»,

ОСОБА_5 , являючись громадянкою України, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішила надати представникам іноземної держави агресора - російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, як встановлено досудовими розслідуванням, 13.02.2023 ОСОБА_5 отримала на свій номер аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента з номером НОМЕР_2 , який підписався як « ОСОБА_7 », з пропозицією за винагороду співпрацювати ОСОБА_5 з представниками рф.

В подальшому, починаючи з 16.02.2023 ОСОБА_5 почала надсилати в Інтернет-месенджері «Telegram» абоненту з номером НОМЕР_2 координати об`єктів критичної інфраструктури, місця розташування підрозділів ЗСУ та блокпостів.

Зокрема 16.02.2023 у період з 14 год 01 хв. по 14 год 26 хв. ОСОБА_5 надіслала абоненту з номером НОМЕР_2 в Інтернет-месенджері «Telegram» кілька повідомлень, щодо місцезнаходження блокпостів, які охороняють ІНФОРМАЦІЯ_2 та готовність зібрати дані щодо його охорони та результатів ракетних ударів рф.

Крім цього, 16.02.2023, о 14 год 28 хв., ОСОБА_5 надіслала абоненту з номером НОМЕР_2 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення, з адресою оборонного підприємства, розташованого в м. Києві, біля якого вона проживала раніше, дані відносно якого вона збирала та передала представнику незаконних збройних формувань т.зв. «ДНР/ЛНР».

14.03.2023 в Інтернет-месенджері «Telegram» ОСОБА_5 отримала від абонента з номером НОМЕР_2 завдання по збору та передачі інформації про місця розташування оборонних підприємств та інших об`єктів України на території м. Світловодськ Кіровоградської області, на що ОСОБА_5 надала згоду та провела підготовчі заходи.

15.03.2023 ОСОБА_5 , о 11 год. 40 хв., на виконання злочинного завдання представника іноземної організації держави агресора, який ідентифікований як громадянин рф ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно та усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, та бажаючи їх настання, маючи на меті надання допомоги іноземній державі в підривній діяльності проти України - а саме збиранню та передачі даних щодо місцезнаходження оборонного підприємства в м. Світловодськ Кіровоградської області, прибула до місця його розташування з метою виготовлення знімків його території та зняття координат розташування, після чого була затримана співробітниками СБУ.

15.03.2023 о 11 год. 40 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була затримана співробітниками СБУ в порядку в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_5 та її причетність до вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході розслідування доказів, а саме:

1. Протоколами за результатами проведення НСРД від 03.03.2023;

2. Протоколом за результатами проведення НСРД від 13.03.2023;

3. Протоколом огляду місця події від 15.03.2023;

4. Протоколом обшуку помешкання ОСОБА_5 від 15.03.2023;

5. Іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000023 від 20.03.2023 встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у державній зраді. Злочин вчинений з прямим умислом.

ОСОБА_5 має сталі зв`язки з представниками іноземної держави агресора - рф, тому може їх використати для виїзду за кордон або на тимчасово окуповані території України. Кінцевою метою злочину, який вчиняла ОСОБА_5 , було збирання та передача даних щодо місцезнаходження оборонного підприємства в м. Світловодськ Кіровоградської області, який вона може продовжити вчиняти. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, у разі визнання ОСОБА_5 винуватою, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у матеріалах кримінального провадження по відношенню до ОСОБА_5 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а також враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти особливо тяжкий злочин, у якому підозрюється, тому для забезпечення виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, з урахуванням поведінки останньої, відносно ОСОБА_5 просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що зазначені у клопотанні, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_5 раніше затримувалась працівниками СБУ у м. Києві та продовжила свою противоправну діяльність.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, пояснила, що інформація по об`єктах та блокпостах брала з мережі Інтернету, яку публікували інші, в м. Києві вона затримувалась працівниками правоохоронних органів України, які пропонували, щоб вона з ними співпрацювала. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою на короткий строк.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що підозра, яка пред`явлена підозрюваній, не обґрунтована, до клопотання долучені протоколи негласних слідчих дій, але не долучені ухвали, на підставі яких вони були отримані. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрювану, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Надані слідчим докази, а саме: протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03.03.2023; протокол про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.03.2023; протокол затримання ОСОБА_5 від 15.03.2023; протокол огляду місця події від 15.03.2023, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, в якому вона підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого їй повідомлення про підозру, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, а тому, ризик втечі для підозрюваної у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що у підозрюваної відсутні стійки соціальні зв`язки, ОСОБА_5 має сталі зв`язки з представниками іноземної держави агресора - рф, тому, може їх використати для виїзду за кордон або на тимчасово окуповані території України, таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи, що на всій території України введено військовий стан, вказаний ризик не є уявним.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 , маючи можливість вільного пересування та контактів, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення, про які невідоме органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрювана ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу, місця та обставин подій, які та мають значення, оскільки підозрювана вказує на інші обставини вчинення злочину, ніж ті, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо продовження кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_5 раніше затримувалась працівниками СБУ у м. Києві з приводу діяльності з представниками держави - агресора рф, але продовжила свою противоправну діяльність.

Слідчим суддею зазначається, що хоча на день розгляду цього клопотання ОСОБА_5 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою за аналогічні злочини, проте, ці відомості характеризують особу підозрюваної ОСОБА_5 , як схильної до співпраці з представниками рф, та доводять ризик продовження кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, раніше не судима, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 не одружена, неповнолітніх чи малолітніх дітей чи інших утриманців не має, не працює, характеристики з місця проживання не надано, що не свідчить про її міцні соціальні зв`язки в місці її постійного проживання, раніше не судима, наявні вагомі докази про вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, у вчиненні якого вона підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, оскільки обмеження її права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити її належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Абзацем 3 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, а у подальшому, Указами Президента України у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, останній раз воєнний стан та загальна мобілізація в Україні продовжені строком на 90 діб - до 20 травня 2023 року; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, слідчий суддя не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захів у вигляді тримання під вартою з 15.03.2023 по 13.05.2023 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, слідчому, підозрюваній, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_9