Справа № 503/448/23
Провадження № 1-кп/503/45/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 17.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студена Піщанського району Вінницької області, громадянина України, українця, військовослужбовця за контрактом, командира відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

17.03.2023 року близько 10 год. 38 хв. ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі марки «BMW» державний знак НОМЕР_2 на блок посту, що розташований за межами м. Кодима, Подільського району Одеської області, під час перевірки документів на право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що його посвідчення водія є підробним, так як Він не отримував право керування транспортними засобами категорій «В» та «С», умисно пред`явив працівникам поліції посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 25.02.2023, яке виготовлене не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства та не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, визнав повністю, пояснив суду, що право керування транспортними засобами не отримував, оскільки не закінчив відповідне навчання, замовив його придбання через оголошення розміщене в соціальній мережі «Instagram» і отримав його через пересилання « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В скоєному розкаюється, тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось, просив строго його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини з наданням відповідних показів, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні, зокрема:

- постановою від 18.03.2023 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів, згідно якої посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 25.02.2023 року приєднане до кримінального провадження № 0000083 як речовий доказ;

- відповіддю ТСЦ МВС № 5149 від 28.03.2023 (зазначення «2022» року суд сприймає як допущену опечатку, оскільки у даній відповіді зазначено про її надання на запит від 28.03.2023) року № 31/15/5149-61ЗІ, згідно якої посвідчення водія серії НОМЕР_3 в Єдиному державному реєстрі МВС не зареєстровано;

- відповіддю ТСЦ МВС № 5149 від 29.03.2023 (зазначення «2022» року суд сприймає як допущену опечатку, оскільки у даній відповіді зазначено про її надання на запит від 28.03.2023) року № 31/15/5149-62ЗІ, згідно якої посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Єдиному державному реєстрі МВС не зареєстровано;

- висновком експерта № 1972/23-21 від 04.04.2023 року за результатом проведення судово-технічної експертизи документів, згідно якого бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 видане 25.02.2023 ТСЦ 0541 дійсне до 25.02.2025, у якому відкриті категорії «В,С» на ім`я ОСОБА_7 (зазначення імені « ОСОБА_8 » суд сприймає як допущені опечатки, оскільки на рисунках № 3 і 9 фото посвідчення водія із зазначеним в ньому ім`ям « ОСОБА_8 ») ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виготовлений не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства; а також не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, дослідивши письмові докази сторони обвинувачення, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, проходить військову службу за контрактом внаслідок чого отримує заробіток, не одружений та не має осіб на своєму утриманні, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також майновий стан винного, у зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді штрафу в розмірі, установленому у санкції ч.4 ст. 358 Особливої частини КК України (з урахуванням положень ч.2 ст. 53 Загальної частини КК України), що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, на призначення покарання у виді штрафу, а також поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним будь-яким чином речовий доказ, що був предметом кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2023 року, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Речовий доказ підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 , що було предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, яке згідно постанови про визнання речовим доказом зберігається в матеріалах кримінального провадження, згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати в сумі 3345,72 грн, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2023 року, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 25.02.2023 року.

Речовий доказ підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , в якому зазначені не відповідаючи дійсності відомості про його видачу 25.02.2023 ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дійсність до 25.02.2025 року залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, в сумі 3345,72 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1