Провадження № 1-кп/554/60/2023
У Х В А Л А

20 вересня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захзисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, освіта середня, судимого

09 грудня 2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено в розшук, а судове провадження зупинено до його розшуку, а також надано дозвіл на його затримання з метою приводу в суд для обрання запобіжного заходу.

12 квітня 2023 року ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу в суд для обрання йому запобіжного заходу.

19 вересня 2023 року о 16 год 20 хв обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий, у зв?язку з чим ухвалою суду кримінальне провадження було відновлене та призначене підготовче засідання у справі.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого вказала на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема вірогідність переховування обвинуваченого, який тривалий час не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, від суду і в майбутньому в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а також ризиків незаконного впливу на свідків в кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Наполягала на тому, що обрання більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, з огляду на вищезазначені обставини.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, а ризики прокурором не доведеними.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захиснкиа, зазначивши, що він не здійснював дій задля ухилення від суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 131 КПК України запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри обвинуваченої в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на даному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 протягом тривалого часу в судові засідання не з`являвся, поважність причини неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим ухвалою суду від 25 серпня 2022 року був оголошений в розшук.

19 вересня 2023 року о 16 год 20 хв ОСОБА_5 був затриманий на підставі ухвали суду від 12 квітня 2023 року.

Доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого наміру ухилятися від суду, а також щодо недоведеності ризиків, на наявність яких посилається прокурор, не знайшли свого об`єктивного підтвердження у судовому засіданні. Жодних обґрунтованих даних на підтвердження поважності неявки обвинуваченого у судові засідання стороною захисту не наведено.

Так, аналізуючи клопотання прокурора в сукупності із встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, суд вважає, що прокурором в повній мірі доведено наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду з метою уникнення покарання за вчинене, з огляду на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також те, що останній вдавався до дій, що свідчили про його переховування від суду.

Крім того, суд приймає до уваги доводи прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свівдків в кримінальному провадженні, внаслідок чого останні можуть змінити свої показання, а також ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, з огляду на характеристику особи останнього, який є непрацевлаштованим, розлученим, не має сталих соціальних зв`язків, має незняту та непогашену у визначеному законом порядку судимість, обвинувачуються у вчиненні умисного злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а припинення його протиправної діяльності стало наслідком діяльності правоохоронних органів і не було наслідком добровільного волевиявлення останнього.

З огляду на викладене, суд вважає повністю підтвердженими ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, на наявність яких посилається прокурор в своєму клопотанні та які не спростовано стороною захисту. Констатуючи це, суд виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження Кримінальним процесуальним кодексом України покладено на сторону обвинувачення.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до трьох років, має незаняту та непогашену у визначеному законом порядку судимість за попереднім вироком Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року, за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, інкримінований злочин вчинений в період відбуття іспитового строку за вказаним вироком суду, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, а також те, що перебуваючи на волі, обвинувачений переховувався від суду, чим перешкоджав кримінальному провадженню, в зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Відтак, враховуючи фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає, що вказані факти у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку, оскільки будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе в даному випадку ефективно запобігти встановленим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та захистити високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

На підставі викладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора з мотивів, наведених в ньому, та приходить до висновку про наявність підстав для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається в таких межах, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд враховує практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі Мангурас проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ст. ст. 178, 182 КПК України, з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року складає 2684 грн, враховуючи характеристику особи обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчиненого, ступінь небезпеки кримінального правопорушення для суспільства, а також соціальний і майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність визначити обвинуваченому заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн, вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 листопада 2023 року, взявши його під варту негайно з місця, де він перебуває під час розгляду справи.

Визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов'язки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 20 вересня 2023 року.

Суддя ОСОБА_6