Дата документу 12.04.2023 Справа № 332/265/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/265/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/729/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула 12 квітня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванівка К-Дніпровського району Запорізької області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, яка має на утриманні малолітнього ОСОБА_10 2015 р.н., зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додані: письмова заява підозрюваної, складена в присутності захисника ОСОБА_8 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; письмова заява потерпілої щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваною своєї винуватості.

Судом було встановлено, що 25 грудня 2022 року, приблизно о 08 годині 45 хвилині, ОСОБА_9 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля під`їзду №4 будинку № 35 по вулиці Радіаторній в м. Запоріжжя, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесла ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область лівого ока. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень схопила обома руками ОСОБА_7 за обидві її руки в області кистей та за допомогою власної фізичної сили потягнула на себе. Після цього нанесла ще один удар правою рукою в область шиї ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_9 своїми діями спричинила потерпілій ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 2239п від 26.12.2022, синець в ділянці лівого ока, садна в піднижньо-щелепній ділянці ліворуч, в ділянках шиї, лівої кисті, 2,3,4 пальців правої кисті, набряк м`яких тканин з садном та крововиливом в ділянці 3-го пальця лівої кисті, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Викладені судом обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, під час досудового розслідування підозрювана, представлена захисником, беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Потерпіла згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Підозрювана і потерпіла ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року:

ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено їй покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачена вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та її особі, є занадто суворим. Так, під час допиту в органах досудового слідства вона неодноразово зазначала, що має постійний заробіток в ФОП ОСОБА_11 на посаді кухаря, де працює за трудовим договором, а також перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , який наразі перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 18.12.2022 року по теперішній час. У зв`язку з тим, що в них є спільна малолітня дитина, чоловік систематично кожного місяця перераховує кошти з своєї зарплатні на утримання дитини. Таким чином, вона є працюючою та має постійний систематичних дохід для свого проживання. При наявності постійної роботи та перебуванні малолітньої дитини на вихованні унеможливить виконання вироку та ставить її у скрутне становища щодо виконання вироку в цілому. Адже залучення її до громадських робіт протягом 120 годин само по собі зобов`язує її до звільнення з роботи за неможливістю у виконанні трудових обов`язків, визначених трудовим договором, а також неможливості нагляду за малолітньою дитиною під час громадських робіт. Натомість, покарання, що передбачене ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., надасть їй можливість виконати у повній мірі вирок суду, збереже її місце роботи та надасть у повній мірі усвідомити протиправність свого діяння та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити їй покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення. В обґрунтування доводів зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання жодним чином не забороняє ОСОБА_9 виконувати призначене їй покарання у вигляді громадських робіт. Навпаки, вказане покарання дозволить приділяти дитині достатню увагу та піклування, на відміну від покарання у вигляді штрафу, оскільки відомостей щодо розміру заробітної плати останньої немає, чи може остання його сплатити наразі невідомо, а також суттєве значення має й те, що сплата призначеного покарання у вигляді штрафу може суттєво вплинути на сімейний бюджет ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечувала проти призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.2 ст.382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Разом з тим, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 щодо наявності обставин для пом`якшення призначеного їй покарання судова колегія знаходить не безпідставними та виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України.

Так, згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з визначеної ст.50 КК України мети покарання, яка визначає не лише каральну функцію, а і має спонукати до виправлення, беручи до уваги принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, судова колегія зауважує, що покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Натомість, за думкою апеляційної інстанції, призначене ОСОБА_9 районним судом покарання є невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченої внаслідок суворості.

Так, районний суд обставиною, що пом`якшує покарання визнав щире каяття, що є підтвердженим та не оспорюється сторонами.

Разом з тим, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до проступків, також суд не приділив достатньої уваги відомостям щодо особи обвинуваченої.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, судова колегія наголошує на положеннях ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначене обвинуваченій ОСОБА_9 покарання та при оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження (а.п.31), працює кухарем у ФОП ОСОБА_11 за трудовим договором (а.п.33), її чоловій ОСОБА_12 є військовослужбовцем ЗСУ та офіційно отримує заробітну платню, частину якої перераховує ОСОБА_9 (а.п.32), а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Встановлені обставини, попри письмові заперечення прокурора, вказують на наявність у обвинуваченої матеріального доходу, а отже можливість ОСОБА_9 виконати вирок суду щодо покарання у виді грошового стягнення.

Одночасно, колегія суддів зауважує на працевлаштованості обвинуваченої та наявності на утриманні ОСОБА_9 малолітньої дитини, що при виконанні призначеного місцевим судом покарання вочевидь негативно відобразиться та ускладнить життєвий уклад обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, вплине на виховання дитини, подальше працевлаштування та ускладнить виконання вироку.

Вказані обставини схиляють судову колегію до висновку про суворість призначеного місцевим судом покарання, яке не сприятиме меті покарання у вигляді виправлення.

Крім того, колегія суддів враховує і позицію потерпілої щодо відсутності заперечень про призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу.

Отже при апеляційному розгляді, судова колегія особисто сприймала та переконалась в тому, що позитивні відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка раніше не судима, виявляє щиросердне розкаяння з приводу вчиненого, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, яка потребує її допомоги, працевлаштована за трудовим договором, та позиція потерпілої дають достатні підстави для висновку про можливість пом`якшення обвинуваченій ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, з урахуванням положень ст.53 КК України до грошового стягнення (штрафу) в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначене покарання відповідатиме принципам гуманізму, справедливості та індивідуалізації, буде достатнім для перевиховання обвинуваченої і недопущення вчинення нею нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, слугуватиме дотриманню балансу між інтересами суспільства, правами обвинуваченої та захистом інтересів потерпілої.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій покарання зміні шляхом пом`якшення покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2023 року відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4