Справа № 489/101/22
Кримінальне провадження №1-кп/489/527/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р. м. Миколаїв

Вступна частина

Ленінський районний суд м. Миколаєва, головуючий - суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження №0000293 від 02.09.2021.

Обвинувальний акт про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Димерка, Броварського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , судимого 17.03.23 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 357, ч.ч. 1,4 ст. 358, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України до остаточного покарання 5 років позбавлення волі, звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків згідно ст. 75, 76 КК України.

Сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі відео конференції).

Мотивувальна частина

07.10.2020 року ОСОБА_3 призвано на військову строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2020 року № 222 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 із присвоєнням первинного військового звання «солдат».

11.11.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.11.2020 року № 249 солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу частини та відряджено для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 .

12.11.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.11.2020 року № 325 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

08.02.2021 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) від 08.02.2021 року № 39 солдата ОСОБА_3 прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня строком на три роки, та зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_2 .

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відтак, з 07.10.2020 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 з обласного збірного пункту, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, 12.07.2021 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза її межами за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

Разом з тим, 05.01.2022 року о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та заявив про себе та вчинений ним злочин.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав, не забажав давати покази, щиро покаявся, попросив призначити умовний термін покарання з метою повернутись до лав ЗСУ.

Крім визнання вини, фактичні обставини обвинувачення підтверджуються письмовими доказами:

повідомленням про самовільне залишення частини начальника військової частини про неприбуття солдата ОСОБА_3 21.07.21 до військової частини, актом службового розслідування, яким встановлено те саме, контрактом на проходження військової службо ОСОБА_3 , витягом з послужного списку, яким підтверджується періоди та посади несення військової служби ОСОБА_3 у в/ч НОМЕР_2 , копіями наказів по стройовій службо протягом усього періоду несення військової служби ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 винен у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вчинений злочин відноситься до тяжких. Обставин, що обтяжують покарання немає. Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Орган пробації у доповіді оцінив як середній ризик вчинення повторного правопорушення. ОСОБА_3 характеризується за матеріалами справи за місцем проходження служби посередньо. У нарколога та психіатра не лікувався.

Враховуючи викладене суд вважає, що достатнім покарання є обмеження волі у мінімальних межах з іспитом.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Враховуючи це, та згідно з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, остаточне покарання слід визначити на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання призначеного Фастівським міськрайонним суду Київської області від 17.03.23 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим .

Стосовно ОСОБА_3 у вироку суду від 17.03.23 про застосування стосовно нього запобіжного заходу не йшлось.

Питань про розподіл судових витрат та долю речових доказів не поставало. Запобіжний захід в даному провадженні не застосовувався.

Резолютивна частина

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 рік і протягом цього строку обов`язками: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.03.23 визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і протягом цього строку обов`язками: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1