УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000617 від 16.08.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яські, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 року народження та 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займаючого посаду старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 16.08.2023 близько о 07 год 35 хв., водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є працівником правоохоронного органу та на момент вчинення злочину займав посаду старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, керував власним автомобілем «TOYOTA PRADO» державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух заднім ходом у світлий час доби, по сухому дорожньому покриттю прибудинкової території за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Сонячна, 12, з паркувального місця в бік виїзду з прибудинкової території.

В цей час позаду зазначеного автомобіля в стоячому положенні перебувала пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху автомобіля, водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог п. 10.9. «Правил дорожнього руху України» (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), далі Правил, яким передбачено: п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»; що виразилось у тому, що він, здійснюючи рух заднім ходом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не звернувся за допомогою до інших осіб, у тому числі до своєї дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала разом із ним у автомобілі, для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого задньою частиною керованого ним легкового автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритою черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудної клітини, забою правого колінного суглобу, та останню доставлено до КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня», де остання 16.08.2023, о 10 год. 15 хв. від отриманих травм померла.

Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 на належному йому легковому автомобілі «TOYOTA PRADO» державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхав не дочекавшись приїзду працівників правоохоронних органів, тим самим залишивши місце ДТП.

За вказаних обставин 16.08.20923 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 17.08.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогог ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на міцність соціальних зв`язків підзахисного: він одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації. Також захисник зазначив, що інкриміноване його підзахисному кримінальне правопорушення не є умисним. Адвокат ОСОБА_4 також зауважив, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем служби, має багаторічний досвід роботи в органах Національної поліції України. Крім того, наразі сім`я ОСОБА_5 надає усю необхідну матеріальну допомогу близьким загиблої.

Вищевикладене в сукупності, на думку захисника, свідчить про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

-підозрюваний зазначив, що вони з дружиною надали потерпілій першу медичну допомогу та щодо тверджень сторони обвинувачення про залишенням ним місця ДТП зазначив, що у шоковому стані, від`їхавши від місця події на 20 м зрозумів, що фактично залишив місце ДТП. Щодо заопбжіного заходу підтримав думку захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 17.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця ДТП; протоколом огляду трупу ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозаписів із камер зовнішнього відеоспостереження; іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який призвів до загибелі особи,за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі особи, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя звертає доводи сторони обвинувачення в частині того, що ОСОБА_5 в ході досудового розслідування навмисно залишив місце ДТП, його транспортний засіб тривалий час після ДТП не був підконтрольний діям працівників слідчо-оперативної групи, тим саме ОСОБА_5 ймовірно міг знищити або спотворити слідову інформацію на його автомобілі. З огляду на що, слідчий суддя вважає, доведеним існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані потерпілої та свідком по даному кримінальному провадженню є його дружина ОСОБА_9 . Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час інші свідки органом досудового розслідування ще встановлюються, у тому числі це можуть бути сусіди ОСОБА_5 . В подальшому такі особи будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду та приходить до переконання існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в частині того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, так як він має багаторічний досвід роботи в структурі правоохоронних органів України та використовуючи набуті зв`язки із іншими співробітниками правоохоронних органів може перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, слідчий суддя критично оцінює посилання сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим, так стороною обвинувачення не доведено факту того, що є будь які дані які вказують на той факт, що підозрюваний раніше вчиняв будь-які правопорушення, чи факт того, що він є причетний до ще інших правопорушень, чи готується до їх вчинення. Відповідно до чого, на думку слідчого судді, вказаний ризик необгрунтований.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_5 інкримінується можливе вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує те, що на теперішінй час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого призвело до загибелі людини.

При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 самостійно повідомив про ймовірне скоєне кримінальне правопорушення, крім того на даний час сім`я ОСОБА_5 надає необхідну матеріальну допомогу близьким загиблої.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави, що становить 112 (сто дванадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 300 608 (триста тисяч шістсот вісім) гривень, у повному обсязі здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків з огляду на наступне.

ОСОБА_5 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце роботи, реєстрації та проживання, більше того, в судовому засіданні останній свою провину не заперечував.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення, з огляду на особу підозрюваного, його характеризуючі дані, встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що у даному випадку доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з призначенням застави у розмірі 112 (сто дванадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 300 608 (триста тисяч шістсот вісім) гривень.

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000617 від 16.08.2023 року відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.10.2023 року з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 112 (сто дванадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 300 608 (триста тисяч шістсот вісім) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 13.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, окрім дружини ОСОБА_5 ОСОБА_9 ;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1