В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 від 20.06.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, із середньою освітою, працюючого не офіційно на автомийці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.12.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці (покарання не відбуте),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який періодично вживає наркотичні засоби, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 20.06.2023, 12 год. 00 хв., у м. Києві на землі в ґрунтовому покриві знайшов целофановий згорток, всередині якого знаходилась 3 таблетки білого кольору, а саме - наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), та 2 таблетки білого кольору, а саме - сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін ( димедрол) та почав незаконно зберігати їх при собі для власного вживання, будучи раніше засудженим 02.12.2022 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України.

В подальшому, 20.06.2023 року в період часу з 15 години 28 хвилини до 15 години 32 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Остафія Дашкевича, 26, співробітниками поліції було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_3 добровільно дістав з правої кишені штанів, у які був одягнений та видав працівникам поліції один целофановий згорток, в якому знаходилась наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,067 г., та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін ( димедрол), загальною масою 0,087 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту, протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/31991 -НЗПРАП від 21.07.2023:

1.У наданих на дослідження 3 (трьох) таблетках білого кольору, круглої форми масою 0,504 г., 0,505 г., 0,504 г., виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено. У наданих на дослідження 2 (двох) таблетках білого кольору, круглої форми масою 0,150 г., 0,151 г. виявлено сильнодіючий лікарський засіб.

2.У наданих на дослідження 3 (трьох) таблетках білого кольору, круглої форми масою 0,504 г., 0,505 г., 0,504 г., виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). У наданих на дослідження 2 (двох) таблетках білого кольору, круглої форми масою 0,150 г., 0,151 г. виявлено сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол).

Загальна маса метадону ( фенадону) в таблетках становить 0,067 г.

Загальна маса дифенгідраміну (димедролу) в таблетках становить 0,087 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком № 1 «Накротичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон ( фенадон), настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини невеликого розміру - 0,02 г та не перевищує 15,0 г, що є граничною величиною великого розміру.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією ж статтею.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно 20.06.2023, 12 год. 00 хв., у м. Києві на землі в ґрунтовому покриві знайшов целофановий згорток, всередині якого знаходилось 5 таблеток наркотичної речовини білого кольору, який поклав до правої кишені штанів з метою власного вживання. Через декілька хвилин був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав вказані наркотичні засоби. Зазначив, що вживає наркотичні та психотропні засоби, є наркозалежним та у зв`язку із втратою паспорта не проходить лікування від наркоманії у спеціалізованій установі, а самостійно періодично купує наркотичні та психотропні засоби для власного вживання.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме - у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією ж статтею, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, його вік, стан здоров`я, спосіб життя (перебуває у цивільному шлюбі, працює не офіційно на автомийці); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до не тяжкого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України від 02.12.2022 року, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України, остаточно визначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 1 /одного/ року 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/111-23/31991-НЗПРАП від 21.07.2023 року в сумі 1912 гривень 00 копійок.

Речовий доказ у кримінальному проваджені:

- Спец пакет 5778929 із наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,067 г., та сильнодіючим лікарський засобом - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,087 г. - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам процесу роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя