Справа №613/731/23 Провадження № 1-кс/613/248/23
УХВАЛА
15 травня 2023 року м.Богодухів
До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання від прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про арешт майна, за яким прокурор просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт (позбавити права на відчуження, розпорядження та користування) на: автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , направлено на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9. (м.н.т. 097-889-58-62); пісок, який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , розташовано на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9. Місцем зберігання автомобіля марки «Зил ММЗ» моделі «4505» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 в кузові якого знаходиться пісок визначити майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 09 травня 2023 поблизу с.Семенів Яр вул.Костянтинівська, Богодухівського району, був зупинений автомобіль марки ЗІЛ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив без відповідних документів пісок незаконно видобутий поблизу с.Кручик, Богодухівського району, Харківської області.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав пояснення про те, що 09.05.2023 року близько о 10:00 години він на території свого домоволодіння загрузив пісок в кузов автомобіля свого батька, марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 . Як пояснив останній, вказаний пісок вони з батьком придбали 05.05.2023 року в місті Охтирка. 09.05.2023 ОСОБА_3 виїхав на вищевказаному автомобілі, щоб відвезти пісок с. Семенів Яр до своєї сестри, ОСОБА_4 , так як вони будують гараж. По дорозі в с. Семенів Яр, автомобіль забуксував та застряг.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав пояснення про те, що 09.05.2023 року близько 12:15 години, в с. Семенів Яр, поблизу вулиці Констянтинівська він побачив автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходився пісок, в зв`язку з чим він зателефонував до поліції.
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 надала свідчення про те, 09.05.2023 року близько 12:20 години вона перебувала разом з чоловіком та донькою на огороді в с. Семенів Яр, та побачили як зі сторони с. Павлівка, з лісу їде вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору. Проїжджаючи поблизу її подвір`я, вказаний автомобіль повернув на луги, та проїхавши близько 100 метрів застряг. Підійшовши ближче до вказаного автомобіля, ОСОБА_6 побачила, що в його кузові пісок. З даного приводу вона попрохала свого чоловіка зателефонувати до поліції, та перевірити перевезення невідомим їй чоловіком піску на законність.
10 травня 2023 року постановою слідчого автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 , та пісок визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , направлено на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
Пісок, який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , розташовано на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
На теперішній час, як зазначає прокурор, все вищевказане майно, відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт.
Під засобами вчинення злочину слід розуміти предмети матеріального світу, які застосовуються при вчиненні злочину. Вони або необхідні для вчинення злочину, або полегшують чи прискорюють його здійснення, в даному випадку засобом вчинення злочину виступає автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .
З метою виконання завдань кримінального провадження передбачених у ст.2 КПК України, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор вважає, що є наступні підстави для позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним вантажним автомобілем в кузові якого знаходиться пісок.
По-перше, у разі не запобігання ризикам відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення.
По-друге, у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду експертиз, об`єктом дослідження яких буде саме вказаний пісок.
Таким чином, враховуючи вищевикладене власником піску, що знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ» моделі «130» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 - є Богодухівська міська рада Харківської області.
Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Номер мобільного телефону НОМЕР_4 .
Враховуючи вищевикладене, на думку прокурора, для досягнення дієвості цього провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «ЗИЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться пісок.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
За правилами п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ст.170 КПК України,арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку,позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження,розпорядження та/або користування майном,щодо якого існують достатні підстави вважати,що воно є предметом,засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом,доходом від вчиненого злочину,отримане за рахунок доходів від вчиненного злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно із ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Зі змісту клопотання вбачається, що в ньому міститься виклад скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули) встановлених органом досудового розслідування, посилання на положення ст. ст. 131,132, 167-169, 170-173 КПК України, в той час як відсутнє належне обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження. Зокрема, в клопотанні про арешт майна не розкрито виду (класифікації) вилученого піску, його об`єму, вагу, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам закону, його неконкретизованість в цій частині, яка за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню.
Також, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, до клопотання в його обґрунтування не додано копії документів на підтвердження належності особі майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме не надано документів чи відомостей на підтвердження належності піску, що підлягає обов`язковому уточненню та виключає можливість розгляду клопотання по суті.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до копії постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 10 травня 2023 року, слідчий визнав в якості речового доказу пісок, при цьому вказана постанова не містить виду (класифікації) вилученого піску, його об`єму, ваги, який в такому випадку не є належним документом на підтвердження обґрунтування доводів клопотання, в частині визнання майна (піску) речовим доказом.
З огляду на вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
Відповідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна, не може бути розглянуто по суті та підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.7,171,172,309,372 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя