У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2603/15

№ 1-кп/183/1081/23

10 серпня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.01.2015 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орликівка Федорівського району Кустанайської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000169 від 25.01.2015 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Клопотання мотивовано тим, що з моменту вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, минули строки давності, визначені ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, вважаючи його передчасним, оскільки судове провадження здійснюється стосовно ОСОБА_7 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 187 КК України, яке у зв`язку зі зміненою прокурором кваліфікацією кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, підтримується потерпілою ОСОБА_5 , а також за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, яке підтримується прокурором. Таким чином, перед вирішенням питання щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за менш суворою кваліфікацією, передбаченою зміненим обвинуваченням, та з цієї підстави закриття кримінального провадження, потрібно розглянути первісне обвинувачення з кваліфікацією щодо якої строки давності не збігли.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав, наведених прокурором.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлене захисником клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.05.2015 прокурором було направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України. Втім, в ході судового розгляду прокурором в порядку ст. ст. 36, 338 КПК України 26.12.2016 було змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України. При цьому потерпілою ОСОБА_5 було підтримано обвинувачення в попередній редакції, а саме за ч. 1 ст. 187 КК України.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2017 ОСОБА_7 виправдано за ч. 1 ст. 186 КК України та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.01.2018 вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2017 скасовано, а кримінальне провадження повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового судового розгляду вказаного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 також підтримала первісне обвинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України, за яким і було 24.05.2015 направлено до суду обвинувальний акт.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та закрито кримінальне провадження № 0000169 у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінального відповідальності внаслідок закінчення строків давності.

Вказана ухвала була скасована ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.01.2023 та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

У відповідності до п. 15 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор має право підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Відповідно до ч. 3 вказаної норми, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

З вищенаведених положень процесуального закону вбачається, що у випадку підтримання потерпілим обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, суду належить розглянути як змінене, так і первісне обвинувачення.

Щодо доводів захисника про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим для суду, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від досудового розслідування або суду та не вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, суд зазначає таке.

Під звільненням від кримінальної відповідальності в судовій практиці розуміється відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, встановлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснюється судом у випадках, передбачених КК України і в порядку, встановленому КПК України (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Цим же пунктом вищевказаної постанови визначено, що закриття кримінального провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Отже, важливими умовами для закриття кримінального провадження з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України) є: а) підтвердження матеріалами кримінального провадження події кримінального правопорушення; б) наявність у діянні складу кримінального правопорушення; в) причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наявності стосовно ОСОБА_7 двох обвинувачень щодо одного й того ж діяння, але з різною кримінально-правовою кваліфікацією, унеможливлює беззаперечно констатувати факт наявності у його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, як однієї із обов`язкових умов для закриття кримінального провадження з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Також слід зазначити, що закриття провадження з причин існування вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню, одночасно включає й випадок коли є нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття провадження по тому ж обвинуваченню, оскільки ст. 19 КПК України передбачено заборону повторно притягувати до кримінальної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Відтак, в іншому ж випадку, у разі закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, унеможливлюватиме провадження по його обвинуваченню за ч. 1 ст. 187 КК України з огляду на положення ст. 19 КПК України, що є неприпустимим у відповідності до завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК країни).

Отже, перед вирішенням питання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за менш суворою кваліфікацією, передбаченою зміненим обвинуваченням (ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України), та з цієї підстави закриття кримінального провадження, суду потрібно розглянути первісне обвинувачення з кваліфікацією, щодо якої строки давності не збігли (ч. 1 ст. 187 КК України).

Таким чином, суд доходить висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є необґрунтованим, заявленим передчасно, відтак таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 314, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 11 серпня 2023 року об 11 годині 20 хвилин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1