Справа №494/571/23
Провадження №1-кп/523/1246/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого начальником Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України та клопотання сторони захисту про закриття кримінального у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси після визначення Одеським апеляційним судом підсудності знаходиться обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, а саме, виходячи зі змісту обвинувального акту, що ОСОБА_6 , будучи службовою особа, яка наділена правами, передбаченими ст.7 Закону України «Про державну службу», 22.11.2022 року отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 600 доларів США, що за курсом національного банку України становить 21941,16 гривень, за виконання ним з використанням свого службового становища дій по стягненню з боргу з ОСОБА_8 без відкриття виконавчого провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за правовою кваліфікацією ст.368 ч.3 КК України за ознаками, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

У ході підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , було заявлене клопотання про закриття кримінального провадження за підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другої статі 284 цього Кодексу, обґрунтовуючи тим, що як слідує з повідомлення слідчого, ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_4 27.02.2023 року було лише повідомлено про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, при цьому сторона захисту не була належним чином повідомлена про завершення досудового розслідування, строк досудового розслідування у встановленому законом порядку не переривався строком ознайомлення і закінчився 22.03.2023 року, що також підтверджується ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 21.02.2023 року, якою був продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 22.03.2023 року, у зв`язку з чим з урахуванням положень ст.219 ч.ч.3, 4 КПК України останнім днем досудового розслідування даного кримінального провадження слід вважати 22.03.2023р.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт складений та затверджений прокурором, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, а саме прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - 30.03.2023 року, при цьому дата фактичного надходження обвинувального акту до Березовського районного суду Одеської області 4.04.2023 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного п.4 ч.3 ст.219 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання колеги в повному обсязі, в свою чергу зазначаючи, що такого процесуального рішення, як повідомлення сторону захисту про завершення досудового розслідування не має, тому дійсно останнім днем досудового розслідування даного кримінального провадження є дата - 22.03.2023р., у зв`язку з чим обвинувальний акт був направлений до суду поза строками досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку захисників та просив закрити дане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задовольнити клопотання сторони захисту, вважаючи, що строки досудового розслідування не були порушені, ОСОБА_6 та його захисник 27.02.2023 року були повідомленні про право на доступ до матеріалів досудового розслідування, в тому числі автоматично і про завершення досудового розслідування, оскільки слідчий лише не використав фразу про те, що повідомляє про завершення досудового розслідування, але послався на положення ст.ст.283, 290 КПК України, які регламентують закінчення досудового розслідування, також зазначаючи, що сторона захисту реалізувала свої права на ознайомлення з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст.290 КПК України, водночас посилаючись на ухвалу слідчого судді від 16.03.2023 року про відсторонення ОСОБА_6 від посади, в якій також прописано, що 27.02.2023 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, ознайомлення з якими триває, тому на думку прокурора, сторона захисту була обізнана про завершення досудового розслідування.

Вислухавши думку учасників процесу - прокурора ОСОБА_3 , який залишився на своїй позиції щодо вчасного завершення досудового розслідування;

- захисника ОСОБА_4 , яка наполягала на задоволенні клопотання, в спростування доводів прокурора зазначаючи, що посилання слідчим на статті не є належним повідомленням, як такий процесуальний документ з підписами про повідомлення завершення досудового розслідування відсутній, ухвала слідчого судді про відсторонення від посади не має ніякого відношення про повідомлення про закінчення досудового розслідування, тому на думку захисту даний аргумент є некоректним, звертаючи увагу суду, що положеннями ст.290 КПК України чітко визначений порядок проведення процесуальних дій, а саме «зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування»;

- захисника ОСОБА_5 , який висловлюючи загальну думку сторони захисту, заявив, що необхідно було просто повідомити захист про закінчення досудового розслідування.

- обвинуваченого ОСОБА_6 , який приєднався до своїх захисників, дослідивши надані до клопотання матеріали, реєстр матеріалів досудового розслідування, з якого слідує, що строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, не продовжувався, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що клопотання захисту вмотивоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, статтею ст.314 ч.3 п.2 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другої статі 284 цього Кодексу.

За змістом ст.284 ч.7 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5,6,7,8,9, 91 частини першої ст.284 КПК України виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Частиною 1 ст.219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як слідує з п.4 ч.3 ст.219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчено протягом чотирьох місяців.

У відповідності до ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження, що передбачено п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 було повідомлено про підозру 22.11.2022 року (розділ І п.44 реєстру матеріалів досудового розслідування), тобто досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000014 від 25.07.2022 року повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених ч.2 ст.283 КПК України, які зобов`язують сторону обвинувачення у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 21.02.2023 року був продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 22.03.2023 року (розділ ІІ п.54 реєстру матеріалів досудового розслідування), при цьому відомості про зупинення кримінального провадження відсутні, а обвинувальний акт надійшов до Березовського районного суду Одеської області 4.04.2023 року, що підтверджується вхідним реєстраційним номером канцелярії суду.

Висновок суду щодо не продовження строку досудового розслідування ґрунтується на підставі реєстру матеріалів досудового розслідування, який згідно ст.291 КПК України є обов`язковим додатком до обвинувального акта. З даного реєстру вбачається порушення органом досудового розслідування вимог діючого законодавства.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки приписи п.5 ч.1 ст.3, ч.1 ст.219 КПК України пов`язують закінчення строку досудового розслідування з днем звернення до суду з обвинувальним актом, враховуючи, що строк досудового розслідування закінчився 22.03.2023 року, фактичне перше надходження обвинувального акту до суду є 4.04.2023р., тобто відбулося поза межами строку досудового розслідування, визначеного п.4 ч.3 ст.219 КПК України.

Разом з цим положеннями ч.5 ст.294 КПК України регламентовано, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

У зв`язку з викладеним суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно вимог ч.2 ст.28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Зі змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 інкримінований злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України; специфіка процесуальних дій та процесуальних рішень, проведених органом досудового слідства є не складною, та як вбачається висновки експертизи були отримані 16.02.2023 року, свідки були допитані у лютому 2023 року, що, на думку суду, вказує на відсутність у сторони обвинувачення об`єктивних перешкод у дотриманні строків, визначених п.5 ч.1 ст.3, ч.1 ст. 219, п.4 ч.3 ст.219, ч.1 та п.3 ч.2 ст. 283 КПК України.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 13.10.2020р. (провадження №51-4930ск20), дійшов висновку, що обвинувальний акт у будь якому випадку має бути складений та затверджений в межах строків досудового розслідування, визначених ст.219 КПК України; про те, що повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування помилково ототожнюються стороною обвинувачення із самим фактом завершення досудового розслідування; про те, що звернення до суду з обвинувальним актом має відбутися до спливу строків, визначених ст.219 КПК України.

Разом з цим чинне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу, дана позиція викладена в постанові Верховного суду за №556/1381/18 від 28.05.2020 року.

З аналізу положень кримінального процесуального закону слідує, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст.290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений. Дана позиція викладена в постанові Верховного суду за №760/2257/22 від 21.02.2023 року.

Як було з`ясовано судом у судовому засідання, матеріали кримінального провадження досудового розслідування не містять повідомлення у будь-який спосіб про завершення досудового розслідування.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування також відсутні відомості як «повідомлення про завершення досудового розслідування», у даному випадку вбачається, що сторона обвинувачення намагається виправдати дії слідчого, який не виконав належним чином надане йому доручення щодо повідомлення про закінчення досудового розслідування.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, зваживши, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, що строк досудового розслідування даного кримінального провадження з 22.03.2023 року був продовжений, встановивши, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину у сфері службової діяльності, до яких розповсюджується дія п.10 ч.1 ст.284 КПК України, і строк досудового розслідування, передбачений ст.219 КПК України по кримінальному провадженню закінчився, що обвинувальний акт направлено до суду вже після спливу строків досудового розслідування, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за підстав, передбачених п.10 ч1 ст.284 КПК України.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення експертизи спеціальних хімічних речовин, загальна сума витрат яких складає 3775,60 гривень

Відповідно до вимог ст.124 ч.2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Виходячи з положень ст.124 КПК України, стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів можливе лише при ухваленні обвинувального вироку, а в даному випадку судове рішення викладене у формі ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку з чим суд вважає за можливе вказані в обвинувальному акті судові витрати віднести на рахунок держави.

Водночас з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/1245/22 (Пр.1-кс/519/328/22) від 25.11.2022 року був накладений арешт на майно, вилучене в ході затримання ОСОБА_6 22.11.2022р., а саме грошові кошти у сумі 600 доларів США, в тому числі грошові кошти, які особисто належать обвинуваченому у сумі 1462 грн., а саме 2 купюри номіналом 500 гривень серії та номеру СЗ4262776, ББ0956279, 2 купюри номіналом 200 грв. серії та номеру ВД7255875, ДЄ9307322; купюра номіналом 50 грв. - АЕ4657406; 2 купюри номіналом по 5 грв. - ЮД5155992, УВ1413232, купюра номіналом 2 грв. - РА9493318, а також мобільний телефон марки «VIVO» у сіро чорному металевому корпусі.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/267/23 (Пр.1-кс/519/109/23) від 10.02.2023 року був накладений арешт на власність підозрюваного ОСОБА_6 , а саме об`єкта житлової нерухомості - одноповерхового житлового будинку загальною площею 187,46 кв.м, житловою площею 66,92 кв.м літера «А» з господарськими будівлями та спорудами: «а» - тераса, «Б» - гараж, «В» - сарай, «Г» - душ, «Д» - вбиральня, №1-2 ворота, огорожа за адресою: АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0311, реєстраційний номер 12 площею 0,0533га за адресою: АДРЕСА_3 .

За змістом ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст.174 ч.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 174 ч.4 КПК України регламентовано, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Крім цього, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю

Дослідивши надані стороною захисту матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/1245/22 (Пр.1-кс/519/328/22) від 25.11.2022 року, за №519/267/23 (Пр.1-кс/519/109/23) від 10.02.2023 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме особисті грошові кошти, вилучених у ОСОБА_6 та об`єкту житлової нерухомості, після набрання ухвали чинності підлягають скасуванню, оскільки судом прийняте рішення щодо закриття кримінального провадження, захистом надані докази щодо належності майна відповідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто дана обставина знайшла своє документальне підтвердження, крім того вищезазначене арештоване майно не є речовими доказами у кримінальному провадженні, предметом злочину чи спеціальної конфіскації, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, передбачених законодавчими актами України суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна, так як на теперішній час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/23/23 (Пр.1-кс/519/19/23) від 6.01.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був змінений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

9.01.2023 року застовадавцем ОСОБА_10 за ОСОБА_6 була внесена сума застави у розмірі 198480 гривень: банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача 26302945, МФО 820172) відповідно коду квитанції 651269 від 9.01.2023 року.

На підставі внесеної застави ОСОБА_6 був звільнений з-під варти і згідно ч.4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення вважається особою, до якої застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до положень ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, прийняте судом рішення щодо закриття кримінального провадження, ту обставину, що невиконання обов`язків заставодавцем не вбачається, суд вважає за можливе після набрання ухвалою законної сили повернути внесені грошові кошти у сумі 198480 гривень застоводавцю. При цьому, запобіжний захід у вигляді застави, діючий відносно ОСОБА_6 суд вважає за доцільне до набрання ухвали законної сили залишити без змін.

Керуючись, ст.ст.124, 128, 219, п.10 ч.1 ст.284, 369-372, 395 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000014 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України - закрити на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Процесуальні витрати у загальній сумі 3775,60 гривень, пов`язаних із залученням експертів для проведення судової експертизи під час досудового розслідування - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/1245/22 (Пр.1-кс/519/328/22) від 25.11.2022 року в частині накладення арешту на особисті грошові кошти у сумі 1462 грн., вилучених в ході затримання ОСОБА_6 22.11.2022р.

Скасувати арешт з грошових коштів, а саме 2 купюр номіналом 500 гривень серії та номеру СЗ4262776, ББ0956279, 2 купюр номіналом 200 грв. серії та номеру ВД7255875, ДЄ9307322; купюри номіналом 50 грв. - АЕ4657406; 2 купюр номіналом по 5 грв. - ЮД5155992, УВ1413232, купюри номіналом 2 грв. - РА9493318, а також мобільного телефону марки «VIVO» у сіро чорному металевому корпусі, які повернути за належністю особі, у якої були вилучені - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали в даній частині покласти на відділення поліції №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Скасувати ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області за №519/267/23 (Пр.1-кс/519/109/23) від 10.02.2023 року про накладення арешту на власність підозрюваного ОСОБА_6 ,

Скасувати арешт з майна, а саме об`єкта житлової нерухомості - одноповерхового житлового будинку загальною площею 187,46 кв.м, житловою площею 66,92 кв.м літера «А» з господарськими будівлями та спорудами: «а» - тераса, «Б» - гараж, «В» - сарай, «Г» - душ, «Д» - вбиральня, №1-2 ворота, огорожа, розташованих за адресою: АДРЕСА_2

Скасувати арешт з земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0311, реєстраційний номер 12 площею 0,0533га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали про скасування арешту з майна для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, буд.6.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді застави, після набрання ухвали чинності припиняє свою дію та внесена сума застави за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 198480 гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Березівка Одеської області відповідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 9.01.2023 року (банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача 26302945, МФО 820172) на підставі ухвали Южного міського суду Одеської області за №519/23/23 (Пр.1-кс/519/19/23) від 6.01.2023 року.

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та ТУ ДСА України в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1