ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/440/23 Справа № 697/858/23 Категорія: ст. 49 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 4.05.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою було задоволене клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000024 від 11.04.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На зазначену ухвалу адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить залучити до справи в якості потерпілої ОСОБА_5 та скасувати ухвалу суду через неповноту судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляції вказує, що незаконними діями ОСОБА_4 завдано шкоду правам та законним інтересам ОСОБА_5 , тому що ОСОБА_4 незаконно побудував гараж частково на земельній ділянці Канівської міської ради, а частково на земельній ділянці яка належить їй, а тому вона є потерпілою, а відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому КПК України, також відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого лише в порядку, передбаченому КПК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи які виклав адвокат ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу мають право подати потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Проте, ОСОБА_5 , як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, не приймала участі при розгляді провадження в суді першої інстанції. Потерпілою у розумінні кримінального процесуального закону орган досудового слідства її не визнав. Крім того, навіть при складанні обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 1971 КК України ОСОБА_5 не було визнано потерпілою та взагалі не зазначено в обвинувальному акті учасником процесу.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно оскаржуваної ухвали, ОСОБА_4 протягом 2008 р. самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди землі зайняв земельну ділянку поруч із будинком АДРЕСА_1 та без відповідних документів самовільно здійснив будівництво гаражу розміром 4 х 7 м на цій земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності Канівської міської територіальної громади.

Тобто, посилання адвоката ОСОБА_3 на те, що самовільно побудований ОСОБА_4 гараж частково знаходиться і на земельній ділянці ( 3 м2), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , і на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності Канівської міської територіальної громади ніяким чином не є приводом для визнання ОСОБА_5 потерпілою та вчинення інших процесуальних дій, тому що предметом досудового розслідування були неправомірні дії ОСОБА_4 щодо земельної ділянки, яка не є власністю ОСОБА_5 . Залучення ОСОБА_5 як потерпілої на стадії апеляційного розгляду призведе до збільшення обсягу обвинувачення, від якого ОСОБА_4 не захищався в суді першої інстанції, а такі дії заборонені як ст. 337 КПК України, так і іншими нормами закону.

Крім того, положеннями кримінального процесуального закону не передбачено можливість подання апеляційної скарги особою, у разі коли нею або її представником не було заявлено вимог в суді першої інстанції.

Стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 8.04.2015 р. № 3-рп/2015 сформулював юридичну позицію, за якою обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим; таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною потребою досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим; у разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 п. п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини).

Водночас у рішенні Європейського суду з прав людини від 8.01.2008 р. щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, наявність визначених у кримінальному процесуальному законі вимог щодо переліку осіб, які можуть звернутись до суду з апеляційною скаргою на судове рішення із зазначенням застережень, у якій частині можуть бути такі звернення, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Виключних обставин, які б свідчили про необхідність невідкладної перевірки судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості вищевказаної ухвали суду, не вбачається.

Суддя вважає, що законодавець у чинному КПК України чітко визначив, перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу та за яких умов, а тому посилання захисника на те, що чинний КПК України не містить жодної перестороги в якій зі стадій кримінального процесу потерпілий може вступити чи бути залученим до справи не є ревалентними.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 4.05.2023 р. стосовно ОСОБА_4 , повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_3 ..

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_2