УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 759/2034/21

провадження № 51-5625ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду

від 01 серпня 2023 року в кримінальному провадженні №0003855 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Херсона, жителя

АДРЕСА_1 , раніше

не судимого,

засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року, залишеним без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року,

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими та засуджено кожного з них

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 2 роки; п. 12 ч. 2

ст. 115 КК - на строк 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років кожному.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК,

за наступних обставин.

Так, у невстановлений час, проте не пізніше 16 вересня 2020 року, у невстановленому місці та за невстановлених обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відчуваючи неприязнь до ОСОБА_6 , попередньо домовились про умисне протиправне заподіяння смерті останньому.

У подальшому 16 вересня 2020 року, точний час стороною обвинувачення

не встановлений, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці,

під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , домовився з ним про зустріч поряд

із супермаркетом «Новус», розташованим на пр. Академіка Палладіна, 7А у м. Києві.

Цього ж дня ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зустрівшись із ОСОБА_6

за вказаною вище адресою, викликали таксі та поїхали до лісопаркової зони неподалік озера № 15 на вул. Обухівській, 135 в м. Києві, з надуманою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 метою провести спільне дозвілля.

Надалі у цей же день приблизно о 22:10 ОСОБА_5 , перебуваючи у зоні відпочинку неподалік вищевказаного озера, реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , завдав йому численні удари долонями по обличчю, від яких останній втратив рівновагу та впав на землю.

У свою чергу ОСОБА_4 , діючи відповідно до раніше узгодженого

із ОСОБА_5 плану, завдав предметом, ззовні схожим на ніж, який тримав у правій руці, 14 ударів у шию ОСОБА_6 , внаслідок чого останній помер.

Після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , залишивши помираючого ОСОБА_6 на місці вчинення злочину, забравши з собою знаряддя злочину, таємно викрали належний потерпілому мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 11» вартістю 23 000 грн, яким розпорядились на власний розсуд, здавши його до ломбарду «Кредит Юніон» на вул. Кутузова, 18/7 у м. Києві, чим завдали йому матеріальної шкоди на вказану суму.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор у касаційній скарзі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особам засуджених через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись

з призначеним місцевим судом покаранням, не врахував належним чином підвищеної суспільної небезпеки вчинених діянь, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, конкретних обставин справи, а саме того, що обвинувачені діяли за попередньою змовою, під надуманим приводом заманили потерпілого до місця його вбивства,

де заздалегідь підготовленим знаряддям вчинення злочину завдали йому предметом, схожим на ніж, 14 ударів у шию, після чого заволоділи його майном; скоїли вказане кримінальне правопорушення щодо особи, яка є сиротою та людиною з інвалідністю

з дитинства, й з урахуванням певних фізичних вад не могла належно оборонятись чи завдавати шкоди у відповідь. Зазначає, що поза увагою апеляційного суду залишилась особлива зухвалість та винятковий цинізм обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК, і правильність кваліфікації їх дій у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особам засуджених через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару,

а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

За змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і

не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

У цьому кримінальному провадженні не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання винним особам призначено з порушенням указаних норм права.

Як убачається із копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні

покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дотримуючись наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, дані про особи винних, які раніше не судимі,

не перебувають на обліках у нарколога та психіатра, не одружені, стан їх здоров`я,

а також позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем роботи та посередню

за місцем проживання, взяв до уваги відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Врахувавши всі обставини справи у їх сукупності суд призначив винним особам покарання у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкціями інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд, переглянувши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за апеляційною скаргою, у тому числі сторони обвинувачення, доводи якої є аналогічними доводам касаційної скарги прокурора, ствердив про правильність прийнятого рішення та обґрунтовано залишив вказаний вирок без змін, зазначивши

в ухвалі підстави ухваленого такого судового рішення.

При цьому суд зазначив, що покарання обвинуваченим як за кожне кримінальне правопорушення, так і за їх сукупністю, призначене з дотриманням вимог

статей 50, 65 КК, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Постановлена у кримінальному провадженні ухвала є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення.

Таким чином, Суд не вбачає підстав для скасування оскарженого судового рішення внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених.

В касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскарженого судового рішення, Судом

не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3