СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/470/23
Провадження №1-кп/547/67/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000015, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.05.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Комсомольським МВ УМВС України в Полтавській області 15.01.2003, освіта середня технічна, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого

01.02.2023 Семенівським районним судом Полтавської області за ч 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 01.02.2023, який набрав законної сили 06 березня 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України до 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

23.03.2023 засудженого ОСОБА_4 письмово ознайомлено із вироком, порядком та умовами відбування покарання та попереджено про наслідки за ухилення від відбування громадських робіт.

Цього ж дня засудженого ОСОБА_4 направлено до Комунального підприємства Семенівської селищної ради «Комунальник» Кременчуцького району Полтавської області, де його зобов`язано відбувати призначене судом покарання та приступити до виконання громадських робіт із 27.03.2023.

Наказом № 2 від 23.03.2023 по КП Семенівської селищної ради «Комунальник» Кременчуцького району Полтавської області засудженого ОСОБА_4 прийнято на безоплатну роботу для відбування покарання у вигляді громадських робіт 240 годин з 27.03.2023.

Також, 24.03.2023 із засудженим ОСОБА_4 проведено заняття з техніки безпеки по виконанню запланованих робіт.

Однак, ОСОБА_4 маючи прямий умисел спрямований на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме: покарання у виді громадських робіт, не маючи обмежень по стану здоров`я, тобто будучи фізично здоровим та працездатним, 17,18,19,20 квітня 2023 року допустив грубі порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді неявки на виконання безоплатних робіт без поважних причин (через вживання алкогольних напоїв), тобто допустив 16 годин прогулів.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт є:

- систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, які були після письмового попередження;

- невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу, при цьому з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 389 КК України , а саме як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою винуватість, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на час розгляду справи громадські роботи відпрацював, за місцем проживання компрометуючих матеріалів щодо нього не мають, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є проступком.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження кримінальних правопорушень. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні та судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 337, 349, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1- річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1