Справа № 953/4398/23
н/п 1-кс/953/4612/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000702 від 11.11.2022, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 до Київського районного суду м. Харкова надісланого засобами поштового зв`язку (16.06.2023) надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000702 від 11.11.2022, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, на майно, вилучене в ході обшуку автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебували у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечити збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано тим, що22.02.2023, близько 15.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 два згортки з фольги з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка, згідно висновку експерта №СЕ-19/121-23/4082-НЗПРАП від 06.03.2023, містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, маса якого в перерахунку на суху речовину склала: 0,1042 грам та 0,2297 грам., та таким чином незаконно збув вказаний наркотичний засіб ОСОБА_6 , який за придбаний ним метадон передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 000 грн.

Крім цього, 27.02.2023, близько 12:00 год., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Крім цього, 14.06.2023, близько 15.50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 три згортки з фольги з кристалоподібною речовиною білого кольору, із зовнішніми ознаками наркотичного засобу.

Крім цього, 15.06.2023, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено 14 згортків з фольги з кристалоподібною речовиною білого кольору, із зовнішніми ознаками наркотичного засобу, яку ОСОБА_5 ,. діючі повторно, незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, з метою подальшого збуту.

15.06.2023 року на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено ряд обшуків за місцями проживання осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень.

Так, 15.06.2023 у період часу з 15.33 год. до 16:52 год. проведено обшук автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення обшуку вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Всі вище перелічені, вилучені предмети, оглянуті слідчим 15.06.2023 та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000702.

У вилученому під час проведення обшуку автомобілі Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, підозрюваний ОСОБА_5 обговорював з ОСОБА_7 обставини вчинення кримінальної протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних речовин.

15.06.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у арешті автомобілю.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належим чином.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала заперечення на клопотання, в яких зазначила, що автомобіль належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , яка не має відношення до вказаного кримінального провадження.

Власник майна ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлявся належим чином. Від представника власника майна адвоката ОСОБА_8 надійшла заява відповідно до якої заперечувала у задоволенні клопотання про арешт майна.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.

Слідчий суддя встановив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000702 від 11.11.2022, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

15.06.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова проведено обшук у транспортному засобі Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому 15.06.2023 року вище перелічені, вилучені предмети, оглянуті слідчим та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000702.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК та обґрунтування необхідності арешту майна.

В порушення абз.2 ч.2 ст.171 КПК до клопотання не додано відповідних оригіналів або копій документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, прокурор посилається на те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що транспортний засіб Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 могли бути використані у незаконній діяльності, а саме: у вилученому під час проведення обшуку автомобілі Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, підозрюваний ОСОБА_5 обговорював з ОСОБА_7 обставини вчинення кримінальної протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних речовин, внаслідок чого відповідає критеріям ст.98 КПК.

Слідчий суддя вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на майно, на те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими.

Як вище зазначалося, положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого суддю встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів. Метою - запобігання можливості майна приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

З матеріалів провадження вбачається, що вказаний автомобіль, на який клопотанням ініційовано питання про накладення арешту, належить ОСОБА_4 . Клопотання та долучені до нього документи не містять жодних доводів щодо підтвердження факту причетності останньої до кримінального провадження.

Клопотання прокурора не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на автомобіль, крім посилання на загальні норми кримінального процесуального законодавства регламентуючого застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, ініціювання в клопотанні питання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, право власності на яке належить особі та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Оцінивши встановлені судом обставини, слідча суддя приходить до висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання відсутні підстави для застосування щодо автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключів від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 обмежувальних заходів, а тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0000702 від 11.11.2022, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме транспортного засобу Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля Mercedes Benz C180, д.н.з. НОМЕР_1 - відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1