Справа № 128/2342/20
УХВАЛА

18 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця клопотання прокурора в кримінальному провадженні № 0000564, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Подане клопотання прокурор мотивував тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. В обґрунтування застосування запобіжного заходу обвинуваченому покладається забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо. Просив обрати вказаний ним запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб без встановлення застави.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечили проти обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 вину визнає в повному обсязі, намір ухилятись від суду чи чинити тиск на потрепілого та свідків в кримінальному провадженні не має. Обвинувачений повідомив, що не з`являвся до суду, так як змінив місце проживання, тому не отримуав повістки, однак не подумав, що потрібно було повідомити суд про зміну місця проживання. Про жодну ухвалу про привід його працівники поліції не повідомляли.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Статтею ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 72967/01 від 01.03.2017 по справі «Бєлєвіцкій проти Росії», пп.111-112, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Так, необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтована притягненням в минулому ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, однак на даному етапі судового розгляду суд не досліджував доказів, що характеризують особу обвинуваченого, та вони суду не надавалися.

Щодо ризиків перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі переховування ОСОБА_5 від суду, не доведена. Згідно повернутих поштових відправлень, вони не були вручені обвинуваченому та повернуті у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою або в зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправвлення. При виконанні ухвал про привід та розшук обвинуваченого суду лише вказувалися відомості про місце проживання обвинуваченого, але в суд він жодного разу не доставлявся та повістки про виклик до суду йому не вручалися.

Тому суд вважає передчасним висновок сторони обвинувачення про умисне ухилення ОСОБА_5 від суду та вважає недоведеними достатність підстав для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, суд не позбавлений можливості обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки обставини справи та поведінка обвинуваченого дають всі підстави для обрання йому запобіжного заходу.

Зокрема, обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, забезпечуватиме від ризиків, які наведені прокурором, та сприятиме контролю за належною процесуальною поведінкою обвинуваченого.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , та наявні відомості щодо його особи та попередньої поведінки в ході судового розгляду, суд вважає достатнім обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, які забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати на виклики суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на орган поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: