справа № 361/2780/23
провадження № 1-кс/361/578/23
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001110 від 08.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001110 від 08.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Броварського РУП Головного управління Національної поліції в Київської області, здійснюється досудове розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001110 від 08.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності насувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного станув Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ затверджено Указ Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, у тому числі за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину за наступних обставин.

Так, 08.04.2023, близько 13 год. 11 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул. Київська, 241, поблизу зупинки громадського транспорту «Порошинка» (у бік м.Київ), звернув свою увагу на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той момент заснула на вказаній зупинці на лавці та у якої в руках знаходився її мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 11 Pro» Після цього, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону, в умовах воєнного стану.

Так, близько 13 год. 12 хв. 08.04.2023, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Київська обл., м.Бровари, вул. Київська, 241 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , яка заснула на лавці зупинки громадського транспорту «Порошинка» (у бік м. Київ) та реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, тобто бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з рук ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 11 Pro», після чого, присівши поряд з потерпілою на лавку зупинки громадського транспорту, помістив мобільний телефон до кишені своєї куртки, в яку був одягнений.

Після цього ОСОБА_5 із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

08.04.2023 р. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 09.04.2023 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, так як інші запобіжні заходи неспроможні запобігти ризикам, визначеним п.п.1, 3 ст. 177 КПК України та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання прокурора, прохали обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків, на які вказує у своєму клопотанні прокурор. Намірів впливати на потерпулу та свідків чи ухилятися від слідства та суду підозрюваний не має.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, надані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Броварського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 від 08.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

08.04.2023 р. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України

09.04.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у виді позбавлення волі строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, під загрозою покарання, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення Нечипорук і Йонкало проти України ) відповідно до якої обґрунтована підозра означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи ризик переховуванням від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Аналізуючи даний ризик, суд звертає увагу, що ОСОБА_5 раніше судимий, не працюючий, не має визначеного місця проживання, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину, йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі, через що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

А відтак, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даній стадій досудового розслідування, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року Про захист прав людини і основоположних свобод , оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Тому, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Із урахуванням викладеного, також враховуючи що досудове слідство по даному кримінальному провадженні закінчено, суд вважає на даному етапі розгляду кримінального провадження, необхідним, відповідно до вимог ч.4, п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України та ч. 3 ст. 183 КПК України, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, у співвідношенні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом та зобов`язати обвинуваченого: за першою вимогою прибувати до слідчого судді, прокурора чи суду; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належною поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, з правом внесення застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та дотримання вимог ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001110 від 08.04.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, а саме до 17 год. 00 хв. 06 червня 2023 року, з залишенням права внесення застави в розмірі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1