Справа №463/7528/23
Провадження №1-кс/463/6202/23
У Х В А Л А

01 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 22 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000151 від 20 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Просить скасувати вказану постанову та зобов`язати повторно розглянути клопотання.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в даному кримінальному провадженні вважає себе потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено шкоду. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст. 55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди. Вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 30 серпня 2023 року.

В судове засідання скаржник не з`явився, в скарзі просив її розгляд проводити у його відсутності.

Слідчий або інший представник органу досудового розслідування в судове засідання також не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомили.

За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та представника органу досудового розслідування, прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою від 22 червня 2023 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000151 від 20 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Пункт 2 ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення скаржнику шкоди.

В оскаржуваній постанові слідчий вказує, що під час здійснення кримінального провадження не встановлено обставин заподіяння ОСОБА_3 будь-якої шкоди.

З оскаржуваної постанови не можливо встановити чи вживав слідчий заходів у відповідності до положень п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України для встановлення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру заподіяного кримінальним правопорушенням, а також чи вживав слідчий будь-яких процесуальних дій щодо допиту скаржника з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення та заподіяння йому будь-якої шкоди. Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого, однак чинна норма ст. 55 КПК України не наділяє слідчого правом, а не обов`язком, визнання особи потерпілою. Слідчий у відповідності до положень ч. 5 ст. 55 КПК України тільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що особі не заподіяно шкоду може відмовити у визнанні особи потерпілою. Однак оскаржувана постанова не містить будь-яких відомостей, які б свідчили на підставі яких конкретно очевидних та достатніх підстав слідчий прийшов до висновку про не заподіяння скаржнику шкоди, в тому числі моральної.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги відсутність на день розгляду скарги даних про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого від 22 червня 2023 року слід скасувати як передчасну та зобов`язати уповноважену особу в провадженні якої перебуває вказане клопотання повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 30 квітня 2023 року про залучення в якості потерпілого до кримінального провадження №0000151 від 20 травня 2021 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 22 червня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000151 від 20 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові в провадженні якої перебуває кримінальне провадження №0000151 від 20 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 30 квітня 2023 року про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1