Справа № 304/1224/23 Провадження № 1-кп/304/191/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 21 червня 2023 року та № 0000033 від 12 березня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляді суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор подала клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просила обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави. Прокурор у клопотанні, зокрема, зазначає, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме: висновком судово-медичної експертизи № 54, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколами допиту свідків, огляду місця події від 10 квітня, 18 та 19 березня 2023 року, слідчим експериментом від 14 квітня 2023 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом впізнання за фотознімками від 25 березня 2023 року, висновком експерта № СЕ-19/107-23/2960-Д від 27 березня 2023 року за результатами проведення дактилоскопічної експертизи та слідчим експериментом від 09 травня 2023 року, поданням про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та іншими матеріалами кримінального провадження. Також просить суд врахувати, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи та не перебуває на обліку у центрі зайнятості, а також не має стійких соціальних зв`язків. Крім цього вказує на те, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного, корисливого злочину проти власності, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту неможливо, враховуючи також те, що обвинувачений ніде не працює, осіб, які б поручилися за нього немає, а відтак ОСОБА_4 потенційно зможе ухилитися від судового розгляду; постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року у справі № 307/2171/23 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме за спробу незаконного перетину Державного кордону. Звертає увагу суду також на ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, вважала, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту повністю забезпечить процесуальну поведінку ОСОБА_4 ; останній позицію свого захисника підтримав та зазначив, що не буде впливати на свідків.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тобто вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 1, 3 ст. 183 КПК України).

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, з огляду на положення ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З обвинувальних актів видно, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України відносяться відповідно до проступків (ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125 КК) та до тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК).

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження.

В свою чергу, метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та продовження строку його дії на підготовчому судовому провадженні, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінальних правопорушень, покарання за яке, зокрема за ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, при цьому, вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжке кримінальне правопорушення, а також ще двох кримінальних проступків, суд вважає, що ці обставини можуть спонукати його до спроби ухилитися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вартим уваги є і те, що згідно з наданою у розпорядження суду копією постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2023 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме за спробу 18 травня 2023 року незаконного перетину Державного кордону України з Румунією, при тому з огляду на умови, які існують в Україні, є можливість нелегального перетину обвинуваченим кордону, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати державний кордон у місцях ведення активних бойових дій. Тож ризик переховування від суду є ймовірним.

Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

З огляду на зазначене суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

Водночас продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілих та свідків у даних кримінальних провадженнях, оскільки станом на час розгляду клопотання прокурора в ході судового розгляду потерпілі та свідки безпосередньо судом не допитані, при тому, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто ризик впливу на потерпілих/свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду та призначення судового розгляду не зменшує ризик можливого незаконного впливу на потерпілого/свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів потерпілих/свідків з наданими показаннями та наближенням стадії їх допиту.

В той же час не може залишатися поза увагою суду й те, що ОСОБА_4 є обвинуваченим у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, останні два з яких інкриміновані йому під час відбуття покарання за попереднім вироком суду від 23 січня 2023 року, що у свою чергу, на переконання суду, може свідчити про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини свідчать, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом також враховано наявність обставин, які відповідно до вимог ст. 178 КПК України повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його репутацію за місцем проживання, наявність судимостей, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, позитивні характеристики.

Враховуючи надані прокурором характеризуючі матеріали стосовно ОСОБА_4 , встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та вважає обґрунтованою необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не була завідомо непомірною для обвинуваченого, що призведе до неможливості виконання застави.

Застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід, суд вважає, що такий не може бути завідомо непомірним для нього та повинен надавати можливість внести таку заставу, тому варто виходити із можливості внесення такої застави.

В той же час розмір застави повинен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та має надавати впевненість у тому, що така застава зможе забезпечити присутність обвинуваченого на судовому розгляді, тобто має бути достатнім стримуючим фактором, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Тож з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання прокурора обставин, суд прийшов до висновку, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та вбачаються підстави вважати такий розмір помірним для обвинуваченого.

Водночас, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 177, 193-197, 199, 331, 372, 376, 392-395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 21 жовтня 2023 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, суду;

4) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 21 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1