КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002214 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Київської області, громадянина України, українця, раніше судимого, останній раз вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, 22.02.2022 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 26 днів; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_6 , за сукупністю вироків, суд визначив шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Цим же вироком по справі вирішені питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 20 жовтня 2022 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_6 перебував у приміщенні магазину «LC Waikiki», який належить ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН», що розташований в ТРЦ «Ретровіль» за адресою: Київ, пр-т Правди, 47, де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме одягу, що належить ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН», вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 20 жовтня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі магазину «LC Waikiki», підійшов до стійок з одягом, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає зі сторонніх осіб, шляхом вільного доступу взяв пару чоловічих кросівок чорного кольору «LC Waikiki» 45 розміру вартістю 959 гривень, куртку чоловічу чорного кольору «LCW Casual outwear» розмір ХL, вартістю 1519 гривень, чоловічі штани чорного кольору «LCW Casual» розмір ХL вартістю 879 гривень, чоловічий джемпер чорного кольору «LCW Casual» розмір S, вартістю 639 гривень, чоловічий джемпер чорного кольору «LCW Casual» розмір S, вартістю 559 гривень, та направився із вказаними речами до примірочної, де в подальшому, за допомогою кусачок, зрізав магнітні кліпси та вище викрадене майно поклав до рюкзака, який знаходився при ньому. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі товар, який належить ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН», ОСОБА_6 через вхідні двері вийшов з приміщення магазину «LC Waikiki», не розрахувавшись за вищевказаний товар, тим самим таємно викрав зазначений товар.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «ТЕМА МОДА ЮКРЕЙН» матеріальні збитки на загальну суму 4555 гривень 00 копійок.

Крім цього, 20 жовтня 2022 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 перебував у приміщенні магазину Т/М «HOUS», який належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розташований в ТРЦ «Ретровіль» за адресою: Київ, пр-т Правди, 47, де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме одягу, що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 20 жовтня 2022 року о 16 годині 15 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі магазину Т/М «HOUS», підійшов до стійок з одягом, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає зі сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, взяв куртку чорного кольору «Hous brand» розміром S вартістю 1119 гривень 20 копійок, яку поклав до рюкзака, який знаходився при ньому. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі товар, який належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», ОСОБА_6 через вхідні двері вийшов з приміщення магазину Т/М «HOUS», не розрахувавшись за вищевказаний товар, тим самим, таємно викрав зазначений товар.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдав ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальні збитки на загальну суму 1119 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року скасувати в частині призначено покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2022 року, залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зокрема, як вважає апелянт, при призначенні обвинуваченому покарання, судом першої інстанції хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, має не зняті та не погашені судимості.

Наведені вище дані про особу обвинуваченого, дійсну суспільну небезпечність діяння та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вважає апелянт, дають підстави для висновку, що реальне відбування покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією статті, може сприяти досягненню цілей, визначених ст. 65 КК України, оскільки обвинувачений має певний кримінальний досвід, однак зухвало ігноруючи можливість отримати суворе покарання, продовжив вчиняти умисні корисливі кримінальні правопорушення проти власності.

Крім цього, прокурор зазначає, що враховуючи наполегливе прагнення обвинуваченого вести злочинний спосіб життя, та те, що ОСОБА_6 після звільнення з місць відбування покарання не вжив заходів для офіційного працевлаштування та соціалізації, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість і стале небажання виправитись та вести правомірний спосіб життя, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, є явно несправедливим внаслідок своєї м`якості та не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі прокурором, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_6 ,не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом'якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Крім цього, суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального правопорушення, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Окрім цього, приймаючи до уваги, що даний злочин ОСОБА_6 було вчинено в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 81 КК України, призначив йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 цього Кодексу, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як за ч. 4 ст. 185 КК України, так і за сукупністю вироків, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст.ст. 50, 65, 71 КК України, а тому, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання та ухвалення щодо ОСОБА_6 нового вироку, оскільки вказана апеляційна скарга не містить ґрунтовних підстав для прийняття такого рішення, в тому числі через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Незважаючи на вимоги вказаної норми кримінального процесуального закону, в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні не наведено будь-яких ґрунтовних даних, які б дозволили зробити висновок про те, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, навіть з урахуванням тієї обставини, що обвинувачений, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, зважаючи на тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, не дотримався положень ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення попередження нових злочинів, на думку колегії суддів, не може свідчити про явну несправедливість призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України через м`якість, оскільки у скарзі не наведено належного обґрунтування на підтвердження того, що для досягнення мети покарання засудженому необхідно призначити не п`ять, а шість років позбавлення.

Це стосується і доводів апеляційної скарги щодо необхідності призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання за сукупністю вироків, оскільки, як вважає колегія суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 71 КК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги, передбачені вказаною нормою закону, в тому числі ч. 4 цієї статті, в якій зазначається про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення в цій частині нового вироку, у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м'якості.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на цей вирок - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року,ухвалений щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 758/10388/22

Номер провадження : 11-кп/824/2244/2023

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1