Номер провадження: 11-кп/813/1615/23
Справа № 522/8682/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2023 року в кримінальному проваджені №0000286 від 19.01.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має трьох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбачено ст. 128 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 101291,16 гривень та моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 18.01.2020 року, приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті раптово виниклих неприязних відносин, проявляючи злочинну недбалість, в ході виниклого конфлікту раптово наніс один удар в обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого вона впала на асфальтне покриття правою стороною тулубу та під час падіння о тверду поверхню отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого трансцервікального перелому шийки правого стегна зі зміщенням уламків, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор посилається на неврахування судом першої інстанції положень ст.ст. 4, 5 КК України, зокрема того, що на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, санкція зазначеної статті передбачала максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років. Водночас до ОСОБА_8 , при призначенні покарання, судом застосовано положення санкції ст.128 КК України на момент постановлення вироку у виді позбавлення волі, що не відповідає вимогам кримінального закону. Крім того, прокурор зазначає, що неправильно застосувавши закон про кримінальну відповідальність, суд неправильно визначив класифікацію кримінального правопорушення, оскільки правопорушення, вчинене ОСОБА_8 відноситься до кримінальних проступків.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Мотивувальну частину вироку щодо класифікації кримінального правопорушення прокурор просить змінити, зазначивши про визначення вчиненого як кримінальний проступок. В іншій частині вирок суду прокурор залишити без змін.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при прийняті оскарженого рішення судом першої інстанції дотримані не були, з огляду на таке.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), що набрав чинності з 01.07.2020 року, до ст.128 КК України були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою була посилена, а саме додано ще один вид покарання позбавлення волі на строк до двох років.

Згідно з ч.2 ст.4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів частин 1, 3 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Загальні засади призначення покарання визначають критерії, яких повинен дотримуватись суд при призначенні покарання.

Частиною 1 статті 65 КК України визначено, що суд, призначаючи покарання, зобов`язаний насамперед виходити з санкції статті (санкції частини статті) «Особливої частини» КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Ця норма кримінального закону є імперативною і тому суд не має права ігнорувати її при призначенні покарання. Зазначене узгоджується з правовою позицією ВC, викладеною в постанові від 23.04.2020 року (справа №566/1387/18).

Статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини в справі «Рубан проти України» (заява №8927/11) наголосив, що ст.7 конвенції не обмежується забороною ретроспективного застосування кримінального закону до покарання обвинуваченого: вона також включає в більш загальному плані принцип, згідно з яким тільки закон може визначати злочин і передбачати покарання (nullum crimen, nulla poena sine lege), і принцип, згідно з яким кримінальний закон не повинен тлумачитися на шкоду обвинуваченому.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, подія якого мала місце 18.01.2020 року.

В редакції закону про кримінальну відповідальність станом на дату скоєння кримінального правопорушення передбачалося, що за необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження може бути призначене покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , не врахував положення ст.ст. 4, 5, 65 КК України, ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безпідставно призначив покарання, передбачене ст.128 КК України в редакції Закону № 2617-VIII і, що потребує виправленню судом апеляційної інстанції шляхом зміни вироку в частині призначеного покарання.

Таким чином, враховуючи обставини, які встановленні на стадії апеляційного розгляду, враховуючи тяжкість вчиненого та наслідки злочину, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання в максимальних межах статті кримінального закону, за якою його визнано винуватим.

Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, буде відповідати вимогам ст.65 КК України та за своїм видом та розміром буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про невірну класифікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , оскільки відповідно до того ж Закону України від 22.11.2018 року №2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набрав чинності з 01.07.2020 року, інкриміновані обвинуваченому протиправні дії за ст. 128 КК України, з урахуванням дії закону у часі, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне оскаржений вирок суду змінити в частині призначеного покарання відповідно до санкції ст.128 КК України в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №2617-VIII, та вірно визначити класифікацію кримінального правопорушення як проступку, задовольнивши вимоги прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2023 року, яким ОСОБА_8 , засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, у кримінальному проваджені №0000286 від 19.01.2020 року змінити.

Викласти абзац 1 резолютивної частини вироку в наступній редакції:

« ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки».

Змінити мотивувальну частину вироку щодо класифікації кримінального правопорушення, зазначивши про визначення вчиненого як кримінальний проступок.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4