Номер провадження: 11-сс/813/728/23
Справа № 947/2454/23, 1-кс/947/4390/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000313 від 28 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 червня 2023 року включно в межах строку досудового розслідування.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 1118 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 712 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що матеріали кримінального провадження не містять доказів використання ОСОБА_8 завідомо підробленого документу, оскільки взагалі не надано доказів, що документ є підробленим.

Захисник зауважив, що у державного реєстратора під час розгляду заяви ОСОБА_8 не виникло зауважень щодо основних реквізитів документів.

Ризик переховування ОСОБА_8 не доведений стороною обвинувачення.

ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується.

При цьому, з моменту відкриття кримінального провадження 28 вересня 2022 року і до моменту затримання 06 квітня 2023 року ОСОБА_8 добровільно з`являвся на виклик слідчого для проведення слідчих дій, також надавав зразки почерку для проведення почеркознавчої експертизи.

Крім того, ОСОБА_8 є особою призовного віку, що не дає йому можливості виїхати за межі України.

Захисник вважає відсутнім ризик знищення чи спотворення речей та документів, оскільки під час проведення обшуків, усі документи були вилучені та знаходяться у розпорядження слідчого.

Свідки у кримінальному провадженні також допитані, а експертизи проведені та долучені до матеріалів провадження, що виключає вплив на експерта та свідків ОСОБА_8 .

Захисник зазначив і про те, що тяжкість можливого покарання не може бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Органом досудового розслідування, за обставин викладених в клопотанні слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за кваліфікуючими ознаками - використання завідомо підробленого документу та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками - придбання права на майно, шляхом обману (шахрайство), вчиненому у особливо великих розмірах.

З клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу убачається, що ймовірними протиправними діями ОСОБА_8 була спричинена шкода територіальній громаді Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у особливо великих розмірах, оскільки вартість земельної ділянки, якою ймовірно незаконно заволодів ОСОБА_8 в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, серед яких, зокрема: відповідь на запит прокурора від Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій зазначено, що від ОСОБА_8 до сільської ради ніяких заяв не надходило, та сільською радою не приймалось рішення щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0227, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність останньому; протокол допиту свідка ОСОБА_10 (інженер-землевпорядник), яка зазначає, що ОСОБА_8 приходив двічі до її офісу ТОВ «Центр приватизації», перший раз забирав проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у смт. Затока на підпис та повернення до товариства, а другий раз забирав вже готові проєкти; протокол пред`явленням особи для впізнання свідку ОСОБА_10 , в якому остання впізнає ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , який підтверджує, що ОСОБА_8 приходив до офісу ТОВ «Центр приватизації» та забирав папки з проєктами із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у смт Затока; протокол пред`явленням особи для впізнання свідку ОСОБА_11 , в якому останній впізнає ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який зазначає, що ОСОБА_8 на своєму Lexus RX білого кольору зустрів його та ОСОБА_10 в смт.Затока, після чого супроводжував їх по Затоці та показував земельні ділянки з метою проведення ними геодезичної зйомки земельних ділянок, які в подальшому незаконно вибули з комунальної власності; протокол пред`явленням особи для впізнання свідку ОСОБА_12 , в якому останній впізнає ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 (державний реєстратор) та протокол пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_13 , яка підтверджує, що ОСОБА_8 особисто приходив до останньої з оригіналом рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31.01.2022 №131-VIII, на підставі якого ОСОБА_13 28.07.2022 зареєструвала право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:027:0227 за ОСОБА_8 ; протоколом обшуку в Кароліно-Бугазькій с/р, який підтверджує, що рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31.01.2022 №131-VIII не приймалось; протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого було вилучено договір купівлі-продажу т/з Lexus RX350 2017 р. білого кольору, що підтверджує показання свідка ОСОБА_12 ; висновок судової почеркознавчої експертизи №65, згідно якого підписи у «Заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0227» виконані ОСОБА_8 ; висновок експерта судової оціночно-земельної експертизи №23-1107, згідно якого ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0227 за адресою: АДРЕСА_1 становить: 927 009,99 грн (дев`ятсот двадцять сім тисяч дев`ять гривень 99 копійок); повідомлення про підозру ОСОБА_8 та інші докази, які в сукупності підтверджують обставини кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358; ч.4 ст.190 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, в тому числі, і у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим, навіть незважаючи на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив про те, що співробітники УСБУ в Одеській області отримали оперативну інформації про те, що ОСОБА_8 у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, має намір перетнути державний кордон та залишити територію України.

За таких обставин ризик, передбачений пунктом 1) ч.1 ст.177 КПК України є доведеним.

Крім того у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені пунктами 2), 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України.

Так, існування ризику, того, що підозрюваний знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підтверджується тим, що наразі досудове розслідування триває і у вказаному кримінальному провадженні не проведено повний комплекс слідчих (розшукових) дій. На теперішній час органу досудового розслідування не вдалося відшукати оригінал заяви про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка є об`єктом посягання в рамках даного кримінального провадження.

Ризик того, що перебуваючи на свободі підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний особисто знайомий з деякими свідками, які ще не були допитані під час досудового розслідування, зокрема знайомий з головою Затоківської селищної ради.

Крім того апеляційний суд враховує, що у лютому 2022 року за адресою ОСОБА_8 стороною обвинувачення вже проводився обшук, що в подальшому не зупинило кримінально-протиправний намір ОСОБА_8 , спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою.

Вказана обставина підтверджує існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу матиме можливість зникнути з поля зору правоохоронного органу.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 визначений завідомо непомірний розмір застави апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в абзаці 2 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, обґрунтовано визначив заставу 1118 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 712 гривень.

При цьому слідчий суддя врахував те, що кримінальні правопорушення були вчиненні в період воєнного стану, під час дії заборони на передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність у порядку безоплатної приватизації, що слідчий суддя визначив виключним випадком.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 просив визначити його підзахисному заставу в розмірі 927 000 гривень еквівалентну сумі матеріальної шкоди, яка була завдана протиправними діями підозрюваного.

В свою чергу апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення ОСОБА_8 розміру застави, оскільки підозрюваний має значні матеріальні статки. Лише у 2021 році він придбав елітний автомобіль марки LEXUS RX350 2017 року, квартиру у м. Одесі та паркомісце.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 є заможною людиною, яка має значні матеріальні статки, відсутні підстави вважати, що визначений підозрюваному розмір застави є завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 червня 2023 року з визначення застави - 1118 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 712 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4