УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 Справа №607/5997/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 20 березня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабовець Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В подальшому строк дії воєнного стану на території України неодноразово продовжувався, зокрема, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено провести загальну мобілізацію. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. В подальшому строк проведення загальної мобілізації на території України неодноразово продовжувався, зокрема, строк дії проведення загальної мобілізації в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ст. 65, 68 Конституції України: Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Стаття 35 Конституції України передбачає, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» містить перелік випадків, коли військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, з урахуванням вищезазначеного ОСОБА_3 не підпадає під перелік випадків, коли громадянин не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, ОСОБА_3 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки є військовозобов`язаним та придатним до проходження військової служби згідно довідки військово-лікарської комісії від 02.02.2023 р. № 4/563 та відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав права на відстрочку від привозу на військову службу за мобілізацією.

09.03.2023 р. ОСОБА_3 , перебуваючи в кабінеті № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) отримав повістку з вимогою прибути о 09 год. 30 хв. 10.03.2023 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у складі військової частини № НОМЕР_2 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Так, 10.03.2023 р. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом та достовірно знаючи про обов`язковість невідкладного прибуття, маючи реальну можливість прибути, умисно, без поважних причин, 10.03.2023 р. не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки у складі військової частини № НОМЕР_2 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що згідно довідки військово-лікарської комісії від 02 лютого 2023 року його визнано придатним для проходження військової служби. Надалі 09 березня 2023 року він отримав повістку від працівника ІНФОРМАЦІЯ_4 про необхідність 10 березня 2023 року о 09.30 год. прибути у ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у складі військової частини для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації на особливий період. Однак ввечері 09 березня 2023 року у зв`язку із власними проводами він вжив велику кількість алкогольних напоїв, тому не зміг з`явитися 10 березня 2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із поганим самопочуттям. У вчиненому він щиро розкаюється та в майбутньому обіцяє не вчиняти правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

До закінчення з`ясування обставин по справі обвинувачений ОСОБА_3 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, оскільки на даний час він добровільно призваний на військову службу в Збройні Сили України та проходить її у військовій частині № НОМЕР_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив суд його задовольнити та закрити кримінальне провадження на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку із зміною обстановки.

Заслухавши клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, взявши до уваги думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є нетяжким злочином. Крім того у відповідності із приміткою до ст. 45 КК України вказане кримінальне правопорушення не вважається корупційним кримінальним правопорушенням або кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією. Також дане кримінальне правопорушення не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч. 1 ст. 285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12 визначено, що для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив нетяжкий злочин, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинене кримінальне правопорушення не вважається корупційним, не пов`язане з корупцією, а також не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того як вбачається із долученої до матеріалів судового провадження довідки №1495/17/85 від 26.05.2023 р. військової частини НОМЕР_3 , обвинувачений ОСОБА_3 з 12 травня 2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

Суд вважає, що перебування ОСОБА_3 на військовій службі має позитивний вплив на нього та робить малоймовірним вчинення ним нового злочину. Такі зміни в житті обвинуваченого, пов`язані із захистом державного суверенітету та територіальної цілісності, на думку суду, суттєво впливають на його поведінку та з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і перестала бути суспільно небезпечною.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок зміни обстановки обвинувачений ОСОБА_3 перестав бути суспільно-небезпечним, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року (справа № 953/21593/19).

За таких обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000064 від 20 березня 2023 року відносно нього закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, ст.ст.12, 44, 48 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 20 березня 2023 року відносно ОСОБА_3 за ст. 336 КК України закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1