Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/354/23 за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_7 й ОСОБА_8 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та продовжено цей строк, до 04.08.2023 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене 26.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000988 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушенн, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а ОСОБА_6 ще у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими злочинами, молодий вік обвинувачених та відсутність відомостей про наявність у них захворювань, які б перешкоджали триманню їх під вартою. Крім того, суд взяв до уваги те, що обвинувачені є мешканцями іншого регіону України та обвинувачуються у вчиненні злочинів далеко за межами їхнього проживання, а також те, що на даний момент ще не допитані свідки та потерпілі, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, на переконання суду першої інстанції жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам та будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної

-2-

поведінки обвинувачених. Поряд з тим, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що одне з інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень поєднане із застосуванням насильства до потерпілого, не визначив їм розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки крім формально перерахованих стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не обґрунтовано та відповідно судом не встановлено через їх відсутність. Посилається на те, що прокурором не наведено жодних відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_6 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення. При цьому, зазначає, що обвинувачений жодним чином не намагався виїхати за межі м. Ужгорода, впливати на свідків чи потерпілих, визнає вину, а будь-якої інформації про можливість обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення стороною обвинувачення не надано. Разом з тим, звертає увагу на те, що судом не взято до уваги міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього дружини та двох малолітніх дітей на утриманні, позитивну характеристику та відсутність судимості, а також те, що він хворіє (ВІЛ-інфекція). Тому, вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який визначити за місцем постійного проживання в АДРЕСА_4 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, який визначити за місцем постійного проживання в АДРЕСА_4 .Вважає, що суд першої інстанції порушив норми КПК України, оскільки формально розглянув клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Крім того, клопотання прокурора не містить доказів про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано, а прокурор не довів обставини, за яких до ОСОБА_5 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, тим більше, що потерпіла ОСОБА_11 не має до нього претензій, про свідчить нотаріально завірена заява, а сам ОСОБА_5 має на утриманні двох дітей та проживає в цивільному шлюбі, несудимий, має скарги на стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний,

-3-

обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, продовжити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги, що обвинувачені ОСОБА_6 й ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; обставини вчинення кримінально-караних

-4-

діянь та умови, в яких вони вчинені; дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, є мешканцями іншого регіону України, вчинили злочини далеко за межами їх місця проживання, молоді за віком, не мають міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, у тому числі й необхідності проведення певних процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих чи свідків з метою зміни ними показань на користь обвинувачених та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 й ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановленим ризикам. Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинувачених, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятимуться від суду, не впливатимуть на потерпілих чи свідків, не вчинятимуть інших кримінальних правопорушень, і що до них може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, а саме дружини та двох малолітніх дітей на утриманні, позитивну характеристику та відсутність судимості, - апеляційний суд з урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг про те, що крім формально перерахованих стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не обґрунтовано та відповідно судом не встановлено через їх відсутність, а прокурором не наведено жодних відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

З цих підстав, як безпідставні і такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не намагався виїхати за межі м. Ужгорода, впливати на свідків чи потерпілих, визнає вину, а будь-якої інформації про можливість обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення стороною обвинувачення не надано.

При цьому, апеляційний суд вважає, що обраний ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих їм діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими та правильними. На переконання апеляційного суду, саме цей

-5-

запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 й ОСОБА_6 .

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб про те, що наявні в обвинувачених захворювання виключають можливість їх тримання під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено й на такі не посилається сторона захисту як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 є ВІЛ-інфікованим, апеляційний суд також не бере до уваги, визнаючи їх такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника ОСОБА_7 про можливість застосування зокрема, до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту через відсутність претензій з боку потерпілого ОСОБА_11 з огляду на наявність нотаріально завіреної заяви, апеляційний суд з врахуванням наведеного відхиляє як такі, що не спростовують наявність ризиків і не дають підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи захисників про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинувачених, колегія суддів відхиляє, оскільки судом відповідно до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, які з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання обвинуваченим більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами їх подальшої належної процесуальної поведінки.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на наявність позитивної характеристики та малолітніх утриманців, батьком котрих до того ж записаний ОСОБА_12 , є непереконливими.

Також на думку апеляційного суду у цій конкретній справі, не зменшує існуючих ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і факт наявності в обвинувачених фактичного місця проживання на території м. Ужгорода, а тому не можуть бути підставою для зміни обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Дослідивши доводи апеляційних скарг та обставини, на які посилаються захисники, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у тому числі й цілодобовий домашній арешт.

При цьому, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 й ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки одне з інкримінованих ОСОБА_6 й ОСОБА_5 кримінально-караних діянь поєднане із застосуванням насильства щодо потерпілого.

-6-

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені і не мають на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення або іншим чином порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинувачених, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не спростовують таких висновків і наявні у матеріалах контрольного провадження дані про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які характеризують їх з позитивної сторони.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відхиливши доводи сторони захисту про відсутність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та можливість застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційних скарг, доводи яких не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_7 й ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2023, щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_9 ,- без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді