ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3927/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/912/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 01.01.2017, за частиною 1 статті 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 07.08.2023.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.06.2023, постановити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що судом не були враховані обставини, що обов`язково повинні бути враховані судом при обранні запобіжного заходу, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, відсутність даних щодо перешкоджань ОСОБА_6 слідству.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше не був судимим, пенсіонер, у розшуку не перебував, має соціальні зв`язки, дружину та постійне місце мешкання, відсутні скарги від потерпілого, або свідка на поведінку обвинуваченого, має вікові захворювання, дуже хворий, та погано почувається після інсульту. Кожен день перебування ОСОБА_6 у слідчому ізоляторі, для нього смертельно.

Також захисник посилається на те, що в ухвалі про продовження запобіжного заходу, суд вказує, що він вважає встановленим існування ризиків, передбачених пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК України, але при цьому з ухвали не вбачається на підставі чого суд дійшов такого висновку, та які докази підтверджують існування зазначених ризиків.

Апелянт вважає, що тримання під вартою повинно обиратись тільки при неможливості забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Захисник вважає ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованою, оскільки не були враховані факти, що цілком надають можливість застосувати останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга захисника не містить клопотання щодо її участі та участі обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді її апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор в судове засідання не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора та захисника не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, факт переховування обвинуваченого від суду та незаконно впливати на недопитаних судом свідків, вважав, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства щодо потерпілого, суд відповідно до пункту 1 частини 4 статті 182 КПК України, не визначає обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог статті 196 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчиненне кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за яке, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на недопитаних судом свідків, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та вважає, що порядок розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам статті 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції враховані положення статей 177, 178 КПК України, дані про особу, перевірені матеріали про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови наявності у останнього міцних соціальних зав`язків, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення ним кримінального правопорушення у якому він обвинувачується, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій обвинуваченим, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні ним певної моделі поведінки, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Щодо апеляційних доводів захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, колегія суддів зазначає, що даних про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав погіршення стану здоров`я, суду апеляційної інстанції не надано.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 червня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: