Провадження № 1-кс/686/5628/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 представника особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000587,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, в якій просить скасувати указану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000587.

Узагальнені доводи скарги.

ОСОБА_4 у скарзі зазначає, що оскаржувана ними постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження №0000587підлягає скасуванню, оскільки є передчасною та такою, що винесена без проведення повного та всебічного встановлення обставин справи.

За твердженням ОСОБА_4 при виготовленні у 2014 році технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , земельна ділянка якої межує із ділянкою ОСОБА_4 , невідома особа замість нього підписала акт погодження меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки ОСОБА_6 із суміжними землекористувачами, вказавши власником мати ОСОБА_7 .

Під час розгляду цивільної справи 686/14236/18 ОСОБА_4 дізнався , що замість нього у якості суміжного землекористувача ОСОБА_6 поставив свій підпис ОСОБА_8 , який на той час був головою садівничого товариства «Мир» (натепер «Лезнево-1»).

На переконання ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , знаючи, що ОСОБА_4 є законним володільцем суміжної земельної ділянки, право власності на яку оформлювала ОСОБА_6 , не маючи повноважень та довіреності від ОСОБА_4 , погодив межі земельної ділянки та підписав акт погодження меж, що призвело до порушення меж земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 , а її площа значно зменшена.

Внаслідок цього у ОСОБА_4 із теперішнім власником земельної ділянки ОСОБА_9 виник цивільний спір, а тому необхідно встановити обставини відсутності у ОСОБА_8 як голови садівничого товариства, повноважень на погодження меж земельної ділянки та підписання акту погодження меж.

Скаржник стверджує, що акт погодження меж земельної ділянки є частиною землевпорядної документації, а тому впливає на формування земельної ділянки, її меж, конфігурації, визначення координат поворотних точок та є підтвердженням їх суміжними землекористувачами.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 вважає, що висновок дізнавача як підстава для закриття кримінального провадження про те, що акт погодження меж земельної ділянки не є офіційним документом, є помилковим.

А тому у дізнавача не було підстав для закриття кримінального провадження.

Процесуальні дії суду для підготовки до розгляду скарги.

Задля забезпечення повноти та об`єктивності розгляду скарги, слідчий суддя витребував матеріали кримінального провадження №0000587.

Позиції учасників провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_3 подану скаргу підтримали, просили задовольнити.

Зазначили про необхідність відновлення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та повторили викладені у скарзі аргументи щодо помилкового висновку дізнавача про те, що акт погодження меж земельної ділянки не є офіційним документом та слід відновити досудове розслідування, оскільки у ОСОБА_4 із теперішнім власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_9 існує спір щодо земельної ділянки.

В судове засідання уповноважена особа сторони обвинувачення не з`явилась.

Право та судова практика.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст.92 цього Кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Відповідно вимог ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Згідно з вимогами ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого (дізнавача) повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України

Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.

Частиною п`ятою статті 35 Земельного кодексу України встановлено, що приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл. селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Частина 4 статті 358 КК України (у редакції, чинній на час обставин, з якими пов`язується вчинення кримінального правопорушення) передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа .

Згідно із приміткою до цієї статті у зазначеній редакції, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із земле строю та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а)завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б)пояснювальну записку:

в)матеріали топографо-геодезичних робіт;

г)кадастровий план земельної ділянки;

ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

д)відомості про встановлені межові знаки.

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (чинної на час виникнення обставин, з якими пов`язується вчинення кримінального правопорушення), технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1);

копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи;

копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт;

план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки;

перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути;

у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

Пунктом 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (чинної на час виникнення обставин, з якими пов`язується вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється землевпорядною організацією у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноважених ними особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріпленням межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (за місцевості).

Повідомлення про дату і час проведення робіт надсилаються власниками (користувачам) рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію такого повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) інженер-землевпорядник здійснює в присутності власників або користувачів земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноважених ними осіб.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належно повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається в акті приймання-передачі межових знаків на відповідне зберігання.

Непогодження сусідами меж земельної ділянки не є підставою для прийняття рішення органами місцевого самоврядування про відмову у затвердженні технічної документації на земельну ділянку та відмови у передачі такої земельної ділянки у власність заявника.

В результаті закріплення земельної ділянки межовими знаками складається акт приймання передачі межових знаків на зберігання.

Отже, акт погодження меж земельної ділянки сусідніми землекористувачами законодавством про землеустрій прямо не передбачений, натомість погодження меж земельної ділянки та складання акта передачі межових знаків на зберігання є частиною стадії наповнення документації із землеустрою щодо відомостей про межі земельної ділянки.

До способів встановлення меж відноситься проведення топографо-геодезичних робіт, кадастрових зйомок.

Погодження меж земельної ділянки є частиною кадастрової зйомки.

Відповідно до ч.1 ст.198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

На підставі ч.2 ст.198 ЗК України кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану

Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц виснував, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною.

При цьому стаття 198 Земельного кодексу України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають.

У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має. воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 за результатом розгляду справи № 711/530/18, провадження № 51-1848км19технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме технічне завдання на розробку технічної документації, а також акт прийому-передачі на зберігання межових знаків не є офіційними документами. Акт прийому-передачі на зберігання межових знаків не є офіційним документом, оскільки він лише підтверджує фактичну передачу на зберігання межових знаків.

У вказаній справі за подібними за суттю обставинами особу виправдано у тому, що вона діючи умисно, цілеспрямовано, маючи на меті створити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для формування кадастрового номера на земельну ділянку, для подальшого використання у власних цілях підробила технічне завдання на розробку технічної документації, а також повторно акт прийому-передачі на зберігання межових знаків, а саме виконала підпис від імені особи_2 і надала ці підроблені офіційні документи працівникові регіональної філії державного підприємства.

Отже, технічна документація із землеустрою , у тому числі акт погодження меж земельної ділянки, який складається у разі проведення кадастрової зйомки, не є офіційним документом, та не засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що проваджують, змінюють чи припиняють певні правовідносини, а лише підтверджує здійснення погодження на місцевості меж земельної ділянки сусідніми землекористувачами (те, що таке відбувалось), є частиною кадастрової зйомки у разі її проведення та сам по собі не може слугувати підставою набуття права власності на земельну ділянку у чи відмови у його набутті на земельну ділянку у певному розмірі та конфігурації, оскільки точне її розташування, конфігурація встановлюється проведенням топографо-геодезичних робіт, кадастрових зйомок.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу і її представника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000587, установив таке.

Сектором дізнання відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000587, зареєстрованому у ЄРДР 25.01.2018з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося за обставинами, у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення повідомив ОСОБА_4 щодо використання підробленої технічної документації із землеустрою, зокрема акта погодження меж земельної ділянки.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що у ОСОБА_6 у 2014 році проводила приватизацію належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :34:001:2468, розташовану у м.Хмельницькому у садівничому товаристві «Мир» (натепер «Лезнево-1».

При виготовленні технічної документації із землеустрою ОСОБА_6 , 22.01.2014 був складений акт погодження та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із суміжними землекористувачами.

У цьому акті у полі для підпису щодо земель від А до Г поставив свій підпис із зазначенням прізвища та ініціалів ОСОБА_8 .

Указані обставини ОСОБА_8 підтвердив під час неодноразових допитів під час здійснення досудового розслідування, утому числі на виконання вказівок прокурора та під час проведення одночасного допиту з ОСОБА_4 (протокол одночасного допиту від 19.06.2020, т.1, а.п. 217-219).

Так, ОСОБА_8 у своїх показаннях, наданих 26.07.2019 (т.1, а.п.141-142) зазначає,що перебував на посаді голови садівничого товариства «Мир» (Лезнево-1») із 02.04.2008 по 2014 рік.

ОСОБА_8 зазначив, що він, керуючись повноваженнями голови садівничого товариства своїм підписом та печаткою садівничого товариства затвердив межі земельної ділянки ОСОБА_10 із суміжними землекористувачами , оскільки з ОСОБА_4 контакт був відсутній та контактних даних не було.

Статут садівничого товариства у редакції до 2014 року не зберігся.

Крім цього, під час допиту у якості свідка 26.02.2020 (т.1, а.п.,210-2012) ОСОБА_8 зазначив, що підтримує попередньо надані показання та додав, що під час погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6 в натурі (на місцевості) він керувався тим, що в ОСОБА_6 був державний акт на землю ХМ02628, яким підтверджувалося право власності на неї та в якому наявне погодження меж земельної ділянки матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_11 .

Рішенням загальних зборів за твердженням ОСОБА_8 була зазначена можливість погодження ним меж за наявності у осіб, які здійснюють приватизацію підтверджуючих право власності документів та тривалої відсутності суміжних землекористувачів.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, яку набув у подальшому у власність її онук ОСОБА_12 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що в нього у власності перебуває земельна ділянка розмірами 0.063 гектара, яка розміщена по АДРЕСА_1 , вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_6 , при цьому під час приватизації ОСОБА_13 вказаної земельної ділянки, погодження меж було проведено без участі ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 звернувся по даному факту до родича ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , який повідомив, що погодження меж було проведено без участі ОСОБА_14 оскільки його місце знаходження було невідоме.

Допитаний в ході проведення досудового розслідування, у тому числі прокурором, ОСОБА_12 1986 р.н. як свідок повідомив, що його бабуся - ОСОБА_6 приблизно в 1993 році отримала державний акт на земельну ділянку, яка розташована в Лезнево-1. садівниче товариство Мир', площею 0,062 га.

В 2014 році вона вирішила приватизувати вказану земельну ділянку, щоб в подальшому не виникало питань при оформленні спадщини. ОСОБА_12 у цьому допомагав їй особисто, займався оформленням потрібної документації та збирав пакет необхідних документів. Дійшовши до стадії погодження меж було з`ясовано, що їх земельна ділянка межує із ділянкою ОСОБА_15 зі східної сторони. ОСОБА_16 на півночі, з півдня пролягає дорога загального користування, а на заході - земля Садівничого товариства Мир. яка не була приватизована, не доглянута та нею ніхто не користувався. Після цього ОСОБА_12 звернувся до голови товариства ОСОБА_8 для того, щоб встановити власника чи користувача земельної ділянки із західної сторони від ділянки бабусі, на що отримав відповідь про те. що ділянка не приватизована, а зв`язку із користувачем на той час не було. Піеля цього в акті меж погодження земельної ділянки підписались сусіди ОСОБА_15 .. ОСОБА_16 та голова садівничого товариства - ОСОБА_8 .

Через деякий час. ОСОБА_6 отримала право власності на вказану земельну ділянку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 під час приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки не мав права власності на суміжну із нею земельну ділянку та під час виготовлення технічної документації із землеустрою для її приватизації після смерті матері ОСОБА_11 виявив розбіжності у її межах.

Внаслідок цього у нього із ОСОБА_12 виник земельний спір.

За результатами проведеного досудового розслідування дізнавача відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 винесла постанову від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000587 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Основною підставою та обґрунтуванням такого рішення дізнавача стало те, що підписаний ОСОБА_8 акт погодження меж земельної ділянки не є офіційним документом, а тому у даному випадку відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, яке розслідувалось.

Відповіді на доводи скарги.

Слідчий суддя зазначає, що за указаних обставин підписання ОСОБА_8 акта погодження меж земельної ділянки, що ОСОБА_4 вважає підробкою, під час здійснення досудового розслідування дізнавач мав з`ясувати чи є цей документ офіційним документом у розумінні кримінального закону, чи підписував його ОСОБА_8 чи є він у такому разі підробленим та чи є ознаки використання ОСОБА_6 завідомо підробленого офіційного документа.

Досліджені матеріали кримінального провадження свідчать з урахуванням наведених норм права, що акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6 від 22.01.2014 не є офіційним документом у розумінні Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_17 підписав акт погодження меж не замість ОСОБА_4 , а від свого імені як голови садівничого товариства у графі, що стосуються земель від А до Г, яким на той час без оформлення права власності користувався ОСОБА_4 .

А тому сам по собі підпис ОСОБА_8 серед інших осіб у документі, який не вважається офіційним документом, не може слугувати підставою для висновку про його підробку.

У зв`язку із цим відсутні ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного із використанням ОСОБА_6 завідомо підробленого документа, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Відповідаючи на основний аргумент, з яким сторона потерпілого пов`язує необхідність відновлення досудового розслідування наявності спору у ОСОБА_4 із ОСОБА_9 щодо їхніх земельних ділянок, слідчий суддя зазначає, що значення указаного акта погодження меж земельної ділянки у процедурі її приватизації ОСОБА_6 чи державної реєстрації земельної ділянки у відповідних межах із наявним підписом ОСОБА_8 , у тому числі чи впливає це на законність приватизації, має оцінюватися за наявності спору у порядку цивільного судочинства.

Підстав для кримінального переслідування будь-якої особи у зв`язку із зазначеними обставинами підписання акта погодження меж земельної ділянки, немає.

Безпідставними є аргументи скарги та твердження у судовому засіданні представника ОСОБА_4 про те, що дізнавач зробила помилковий висновок про те, що акт погодження меж земельної ділянки не є офіційним документом.

Як ОСОБА_4 , так і його представник ОСОБА_3 не зазначили у чому полягає неповнота досудового розслідування.

Недоліки досудового розслідування, які б могли виправдати його відновлення під час розгляду скарги у порядку судового контролю слідчого судді не підтвердилася.

Аргументи скарги про необхідність існування кримінального провадження та відновлення досудового розслідування у зв`язку із спором щодо меж та розміру земельної ділянки ОСОБА_4 із ОСОБА_9 не можуть бути підставою для застосування процедури кримінально-правового примусу до будь-якої особи та є необґрунтованим.

Слідчий суддя зазначає, що регламентований КПК України порядок ініціювання кримінального провадження та його здійснення не може використовуватися для кримінального переслідування особи та досягнення іншої мети, ніж зазначена у ст.2 КПК України

Висновки слідчого судді за результатом розгляду скарги.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено, об`єктивно.

Проведених слідчих дій достатньо для твердження про відсутність ознак підробки офіційного документа та його використання будь-якою особою.

Дізнавач на підставі проаналізованих матеріалів кримінального провадження дійшла по суті до правильного висновку про те, що зазначений акт погодження меж земельної ділянки не є офіційним документом та прийняла обґрунтоване рішення про необхідність закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя погоджується із висновком дізнавача про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки відсутній предмет кримінального посягання, що свідчить про відсутність його складу у діях ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Зміст постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для відновлення досудового розслідування для проведення слідчих дій, спрямованих на доказування вчинення кримінального правопорушення за зазначеною подією.

Отже, обставин, які б могли виправдати подальше розслідування у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

А тому підстав для процесуального реагування слідчим суддею та скасування постанови слідчого, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні ОСОБА_18 на постанову дізнавача відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 22.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000587, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя