Номер провадження: 11-кп/813/682/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000712 від 24.08.2021 року за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції кримінальне провадження №0000712 від 24.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на те, що після повідомлення ОСОБА_7 про підозру 21.09.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, з урахуванням строків зупинення досудового розслідування, яке тривало загалом 6 місяців 8 днів та мало закінчитись 29.05.2022 року, обвинувальний акт надійшов до суду лише 18.08.2022 року.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що надані прокурором оригінали процесуальних рішень слідчого стосовно зупинення і відновлення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, викликають у суду сумніви щодо їх достовірності, оскільки: рішення по датах не відповідають відомостям реєстру матеріалів досудового розслідування; не відповідають процесуальним рішенням, що надані адвокатом, який сфотографував їх під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; дати складання і підписання процесуальних рішень слідчим, які долучені прокурором виконані від руки, а в наданих захисником технікою; номери аркушів справи на наданих прокурором документах не відповідають номерам аркушів справи, наданих захисником; процесуальні рішення слідчого про зупинення досудового розслідування не погоджені процесуальним керівником.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив, просив скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та звертає увагу, що суд першої інстанції не зазначив про те, які саме з наданих прокурором рішення, містять в собі оспорювану розбіжність, та як саме вказані обставини впливають на підстави для закриття кримінального провадження. Також прокурор стверджує, що судом здійснено формальний підхід до оцінки наданих прокурором постанов про зупинення та відновлення досудового розслідування, що потягло за собою необґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та доповнення до неї, просив її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма кореспондує загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (в редакції на час постановлення оскарженої ухвали).

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (ч.5 ст.219 КПК) (в редакції на час постановлення оскарженої ухвали).

Згідно з п.4 ч.3 ст.219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). Саме тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручене, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі №676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі №676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі №991/6516/20).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження зазначених вище вимог закону не дотримався.

В оскарженій ухвалі суд послався на те, що після повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду - 18.08.2022 року, закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , не відноситься до категорії тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи, існують підстави для закриття кримінального провадження в порядку п.10 ч.1 ст.284 КПК, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зокрема із розрахунками суду щодо строків досудового розслідування, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 21.09.2021 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру (п.15 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, а.п.7).

Строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000712 не продовжувався, однак провадження неодноразово зупинялося у зв`язку з розшуком підозрюваного.

Однак, під час розгляду кримінального провадження місцевим судом не в повному обсязі отримано від прокурора відомості щодо руху кримінального провадження та дана передчасна оцінка долученим прокурором документам, а надано перевагу копіям процесуальних документів щодо руху провадження, наданим суду стороною захисту, що свідчить про недотримання судом принципу змагальності сторін під час судового процесу.

В суді апеляційної інстанції захисник стверджував про те, що при виконанні вимог ст.290 КПК, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 не містили всіх процесуальних документів щодо руху провадження, які були надані прокурором в суді першої та апеляційної інстанцій.

На противагу доводам сторони захисту та висновкам місцевого суду в оскаржуваній ухвалі стосовно процесуальних документів щодо руху кримінального провадження наданих стороні захисту для ознайомлення в порядку ст.290 КПК, прокурор повідомив суду, що оригінали постанов про зупинення та відновлення кримінального провадження перебували в його наглядовому провадженні для здійснення контролю за оперативно-розшуковою діяльністю, а також в матеріалах оперативно-розшукової справи, оскільки ОСОБА_7 перебував у розшуку. За поясненнями прокурора, на його думку, під час виконання положень ст.290 КПК, слідчий через велике навантаження випадково не надав стороні захисту оригінали вказаних постанов. При цьому, прокурор надав апеляційному суду вказані постанови слідчого та витяг з ЄРДР, а сторона захисту ознайомившись з ними, не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про їх долучення до матеріалів провадження.

Ознайомившись з наданими прокурором витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань даного кримінального провадження в якому відображені процесуальні рішення органу досудового розслідування, а також постановами слідчого про зупинення досудового розслідування: від 24.09.2021 року, 24.11.2021 року, 01.12.2021 року, 31.01.2022 року, 05.06.2022 року, 29.07.2022 року колегією суддів встановлено, що досудове розслідування зупинялося та відновлювалось, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій.

Сторона захисту не заперечувала щодо відомостей викладених в процесуальних документах, наданих апеляційному суду прокурором.

Вказані процесуальні документи щодо зупинення та відновлення досудового розслідування, в об`ємі наданому апеляційному суду, свідчать про рух кримінального провадження, зокрема щодо дати повідомлення ОСОБА_7 про підозру, дати зупинення та відновлення кримінального провадження, а також дати складання, затвердження та направлення обвинувального акта до суду першої інстанції, та не спростовують доводи прокурора щодо дотримання строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру та своєчасне направлення прокурором обвинувального акта до суду першої інстанції.

Таким чином, відомості які містяться у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження, а також у постановах про зупинення та відновлення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні свідчать про передчасний висновок місцевого суду стосовно недотримання прокурором строків звернення з обвинувальним актом до суду першої інстанції.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені на стадії апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час нового розгляду кримінального провадження на стадії підготовчого провадження, суду першої інстанції слід ретельно перевірити доводи сторони захисту щодо недотримання прокурором строку досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, за необхідністю витребувати від прокурора додаткові матеріали кримінального провадження, та за результатами підготовчого провадження прийняти законне та рішення, яке відповідатиме вимогам процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року, якою кримінальне провадження №0000712 від 24.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000712 від 24.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4