Справа № 515/1941/18
Провадження № 1-кп/513/8/23
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 та його представників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Одеської області кримінальне провадження за № 0000310 від 01 вересня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що наказом виконувача обов`язків директора Національного природного парку "Тузловські лимани" (далі - НПП "Тузловські лимани") від 31.08.2018 № 15-ОД "Про залучення до патрулювання території НПП "Тузловські лимани" працівників парку" на начальника науково-дослідного відділу НПП "Тузловські лимани" ОСОБА_10 покладено обов`язки фото та відео-фіксації проведення патрулювання території НПП "Тузловські лимани", оприлюднення матеріалів на сайті Парку та інших ЗМІ.

01 вересня 2018 року в період часу з 06:00 години до 07 години 30 хвилин, перебуваючи на південно-східній околиці с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області журналіст ОСОБА_10 разом з іншими працівниками національного парку патрулював територію НПП "Тузловські лимани" та здійснюючи свою професійну діяльність як журналіст, проводив відео-фіксацію факту перебування мисливців зі зброєю на території Парку, серед яких знаходився депутат сьомого скликання Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_9 , з метою його висвітлення в засобах масової інформації.

З метою перешкоджання вказаній законній журналістській діяльності ОСОБА_9 01 вересня 2018 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, знаходячись на південно-східній околиці с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_10 є журналістом, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя зліва, внаслідок чого останній упав на спину.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, тобто умисне заподіяння журналісту побоїв у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

13 вересня 2023 року в судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Клопотання обґрунтував тим, що санкція ч.2 ст.345-1 КК України встановлює покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Чинна редакція ст.12 КК України відносить злочин, передбачений ч.2 ст.345-1 КК України до категорії нетяжких злочинів. Частиною 1 ст.49 КК України встановлений граничний строк давності за вчинення нетяжкого злочину п`ять років, який наразі закінчився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрити.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_9 суть обвинувачення, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, право обвинуваченого заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений зазначив, що розуміє, що таке звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Заступник керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше п`яти років.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника, вважаючи його необґрунтованим.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі (т.4 а.с.).

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого захисником клопотання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання захисника є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 3 частини 1 ст.49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018) встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 КК України (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

За положеннями частин 3, 4 ст.12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345-1 КК України не визнав, але наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закритті кримінального провадження.

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Така правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 759/8429/18 від 21 грудня 2021 року, № 552/5595/18 від 29 липня 2021 року, № 577/977/19 від 27 травня 2021 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 01 вересня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345-1 КК України, санкція якої встановлює покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345-1 КК України є нетяжким злочином та п`ятирічний строк давності притягнення особи до відповідальності закінчився 01 вересня 2023 року.

Частинами 1, 2 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з частиною 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к зроблено такий правовий висновок: "за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України".

Відповідно до ст. 372 КПК України, суд не повинен встановлювати обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, встановлені під час кримінального провадження та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347, 363 КПК України.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в ухвалах Верховного Суду від 04 березня 2021 року справі 742/3594/14, від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17, від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

Згідно з правовою позицією, яка міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), звільнення від кримінальної відповідальності за імперативними приписами ст. 49 КК є безумовним, оскільки підставою для цього є закінчення передбачених законом про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження щодо неї на цій підставі за своїм юридичним змістом і процесуальним значенням жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки це суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності винуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з дня вчинення якого минуло більше п`яти років, захисником подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, яке підтримано обвинуваченим, обвинувачений від досудового слідства або суду не ухилявся, не вчинив нового тяжкого або особливо тяжкого злочину, тобто перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався.

З урахуванням вищевказаного, суд відхиляє заперечення потерпілого ОСОБА_10 та приходить до висновку, що закінчилися строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

За частиною 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати на залучення експерта слід віднести на рахунок держави.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_10 цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_9 суд встановив наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

За положеннями частини 7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ст. 129 КПК України, встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального не передбачено зазначеною нормою закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 у справі N 204/2626/2, відповідно до якої із системного аналізу КПК та КК слідує, що передбачений ст. 49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Оскільки ОСОБА_9 звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не є перешкодою для пред`явлення потерпілим позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України, ст.ст.284 - 286, 288, 350, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000310 від 01 вересня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.345-1 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Речові докази: планшет марки "Lenovo" чорного кольору моделі "TB-8504Х", планшет марки "Lenovo" чорно-синього кольору, моделі "TB3-71ОF" без комплектуючих, серійний номер HLA1RNU4, (10) - залишити потерпілому ОСОБА_10 ;

пакет № 1 із оптичним диском до висновку експерта № 194 від 13.11.18 (т.4 а.с.21), пакет № 2, який містить оптичний диск додаток до висновку експерта № 195 від 16.11.18 (т.4 а.с.4), диск із фотоматеріалами, наданими свідком ОСОБА_13 (т.4 а.с.24), флеш накопичувач, який містить відеозапис до протоколів слідчих експериментів за участю: ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 - зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.4 а.с.62).

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_10 , що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 5148 гривень слід віднести на рахунок держави.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1