ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4988/23
провадження № 1-кп/753/1298/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000099 від 05.01.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 28 березня 2023 року.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_6 суд вважає доведеним та відповідно до якого він обвинувачується у тому, що він 04 січня 2023 року, приблизно о 15 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, неподалік зупинки громадського транспорту «вул. Привокзальна», та в цей час у нього виник раптовий умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) у період воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись за вказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, що перебувало у потерпілого - ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 5 3/32GB», вартістю 3 900 грн, що перебував у руках останнього.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого та шляхом ривка з рук, відкрито заволодів вказаним майном та у свою чергу, ОСОБА_6 чітко усвідомлюючи факт свого викриття потерпілим ОСОБА_7 , а також те, що його дії несуть відкритий характер. Дотримуючись злочинного умислу, спрямованого на відкрите заволодіння чужим майном, розпочав тікати з місця злочину з мобільним телефоном ОСОБА_7 , отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатися викраденим майном.

Після цього ОСОБА_6 разом з викраденим мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 5 3/32GB» з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3 900 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю та надав суду детальні показання щодо обставин вчиненого, що дійсно 04 січня 2023 року, приблизно о 15 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, неподалік зупинки громадського транспорту «вул. Привокзальна», у нього виник раптовий умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) у період воєнного стану, а саме заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 телефоном він заволодів відкрито, шляхом ривка з рук, та з яким зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим. Про вчинене щиро шкодує, з потерпілим примирився.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме матеріалів, що характеризують обвинуваченого та матеріалами щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження - вчинив раптовий корисливий злочин через скрутне матеріальне становище; його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину), добровільно відшкодував завдані злочином збитки, примирився з потерпілим; особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимого, під наглядом лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, з вищою освітою, офіційно працював охоронцем, наразі не працює, має постійне місце проживання, сім`ю та малолітню дитину на утриманні, за місцем проживання характеризується виключно позитивно тощо.

З урахуванням тієї обставини, що судовий розгляд проведено відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений детально й повно надав суду показання щодо вчиненого ним злочину, не оспорюючи фактичні обставини провадження - дату, місце, спосіб вчинення злочину, що було викрадено та його вартість, пояснив свій вчинок, позицію свою не змінював - від початку проведення судом підготовчих дій висловив позицію на повне визнання висунутого обвинувачення, тому прокурор у судових дебатах просила суд про застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, а також просила про звільнення від відбування цього покарання на підставі статей 75, 76 КК України.

Так, суд вважає, що наявні обставини, які пом`якшують покарання, й визнає ними такі: повне визнання вини, щире каяття, вчинення злочину у зрілому віці, раніше не судимий, вчинення корисливого злочину через скрутне матеріальне становище, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків й примирення з потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вказані обставини, які пом`якшують покарання, у своїй сукупності, а саме щодо даних про особу обвинуваченого та мотиву його дій через ті, обставини, в яких він опинився, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 4 ст. 186 КК України.

Разом з тим, суд, оцінюючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, зрілого віку, має сталі соціальні зв`язки, а отже його потенційну небезпечність для суспільства не вбачає, тому немає підстав вважати, що останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, тому суд вважає можливим застосування положень статей 75, 76 КК України.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позовів, не бажав брати участь у судовому розгляді, не висловлював прохання до суду про призначення обвинуваченому суворого покарання до якого він претензій не має.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: оптичний носій із відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1