Справа № 199/6725/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, офіційно не працевлаштованого, що має середню освіту, неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження, ОСОБА_9 , 2020 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому 21 серпня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого послався на те, що 21 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, яка полягає в тому, що 18 серпня 2023 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_3 , де фактично мешкав разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка приходиться ОСОБА_4 колишньою дружиною. На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 наблизився до потерпілої ОСОБА_10 з переду та знаходячись в безпосередній близькості обличчям до обличчя потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи, що потерпіла є жінкою та в силу своїх фізичних можливостей жодного опору діям ОСОБА_4 вчинити не може, останній кулаком своєї правої руки наніс не менше одного прямого удару в область підборіддя голови потерпілої, після чого одразу наніс не менше двох ударів правою рукою в область ребер з лівої сторони в напрямку з права на ліво та не менше одного удару лівою рукою в область ребер з правої сторони в напрямку з ліва на право, від яких ОСОБА_10 не втримала рівновагу та з висоти власного зросту впала спиною на диван у вітальні. ОСОБА_4 відкрутив від стільця, який стояв поруч з диваном, одну з дерев`яних ніжок та наблизився до лежачої на дивані на спині потерпілої ОСОБА_10 та дерев`яною ніжкою від стільця, яку утримував у правій руці, наніс потерпілій не менше 6-ти хаотичних ударів по руках, якими потерпіла закривала голову, голові та тулубу в області ребер з лівої та з правої сторони. Не зупиняючись на досягнутому, утримуючи дерев`яну ніжку від стільця, у своїй правій руці, ОСОБА_4 наніс потерпілій ще не менше чотирьох хаотичних ударів по ногам ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_4 залишив ОСОБА_10 лежати на спині на дивані та продовжив займатися своїми справами, не звертаючи уваги на потерпілу та не пропонуючи їй своєї допомоги. 20 серпня 2023 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 зайшовши до вітальні, виявив, що ОСОБА_10 знаходиться на підлозі без ознак життя, після чого викликав швидку допомогу. В подальшому лікарями швидкої допомоги констатовано смерть потерпілої. Смерть ОСОБА_10 відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №5824 від 21 серпня 2023 року настала від сумісної тупої травми тіла, інших поєднаних переломів, що охоплюють кілька ділянок тіла, шоку. За викладених обставин, враховуючи особу підозрюваного, а також посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органу органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вплив на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення), слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому, та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підстави для застосування запобіжного заходу, суд враховує відсутність законодавчого визначення вказаного поняття та усталену практику Європейського суду з прав людини і критерії визначення цього поняття. Зокрема, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

За змістом ст.ст.176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні підтверджено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001048, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ст.121 ч.2 КК України.

21 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, за який підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання копіями протоколу огляду місця події, протоколу огляду речей, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами клопотання в їх сукупності та взаємозв`язку.

Також, на думку суду, доведеними є зазначені в клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного, обґрунтованим є висновок, що ОСОБА_4 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, залишивши місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. Оскільки досудовим розслідуванням ще не встановлено всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, не зібрано всіх можливих доказів, досудове розслідування триває всього декілька днів, є необхідність призначення судових експертиз за різними напрямками спеціальності, подія злочину сталася за місцем фактичного проживання підозрюваного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може спробувати знищити, сховати або спотворити будь-який із речових доказів по кримінальному провадженню, зокрема ще не зібраних слідством. Також обґрунтованим є твердження прокурора, що підозрюваний може незаконно впливати на встановлених свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни змісту їх показань, які вони будуть давати під час судового розгляду, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків.

Разом з тим, заявлений в клопотанні ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Визнаючи доведеними заявлені слідчим вищевказані ризики, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тому з метою запобігання вказаним доведеним ризикам, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до нього, є тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, особу підозрюваного, який з показів свідків характеризується негативно за місцем проживання, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, зокрема домашнього арешту, про який він сам та його захисник просять суд, є недоцільним.

Крім того, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ст.183 ч.4 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 206 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 20 жовтня 2023 року включно, без права внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1