Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3222/22
Провадження №: 1-кп/332/104/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.05.2022 Заводським районним судом міста Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від покарання звільнено з іспитовим строком - один рік, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та діє на теперішній час.

Так, 15 листопада 2022 року близько 18 год. 03 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в парку, що розташований перпендикулярно до житлового будинку № 15 по вул. Павлокічкаській в м. Запоріжжі, що пролягає від вулиці Історичної до вулиці Павлокічкаської, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, реалізуючи свій умисел, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, переслідуючи корисливий мотив, зі спини підійшов до раніше невідомої йому неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка сиділа на лавці, та шляхом ривку, відкрито викрав у неї мобільний телефон-смартфон «Samsung 107 F», в корпусі червоного кольору, іmеі НОМЕР_1 , SНОМЕР_2 , який неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 тримала у руках та вартість якого, згідно висновку експерта від 18.11.2022 № 3131, складає 1300 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діям ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Зазначив, що він є жертвою обставин. У той день, а саме 15 листопада минулого року до 16 години зустрівся з ОСОБА_8 на куту будинку, біля вул. О. Невського, 1. На спортивному майданчику позаймалися спортом, потім, приблизно о 17:00-17:30, пішли до нього додому. Вдома попили чай, поспілкувалися. ОСОБА_8 пішов від нього приблизно о 19 годині, а заснув він приблизно о 21 годині.

Чому раніше не повідомляв про те, що в нього є алібі, зазначив, що хотів послухати, що будуть казати свідки зі сторони обвинувачення та подивитися на докази обвинувачення. Вважав, що і так все буде ясно.

Також у судовому засіданні зазначив, що свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вперше бачить.

На запитання суду, чому він не задавав запитання даним свідкам, не спростовував їх показання з приводу того, що вони знайомі, обвинувачений повідомив, що не вважає за необхідне спілкуватися з такими неадекватними людьми.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що 15 листопада 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, вона сиділа у парку, який розташований між магазином АТБ та ринком по вул. Глазунова. До неї зі спини підійшов молодий чоловік та спитав про час. Вона підняла очі, подивилася на ту особу, відповіла котра година. В цей час ця особа вихопила у неї телефон та побігла у бік ринку. Вона побігла за ним, однак випустила його з виду. Відразу звернулась до перехожого, якого попросила викликати поліцію. Цього перехожого не допитували, адже він нічого не бачив.

У подальшому з нею проводили слідчі дії. А саме: впізнання телефону, впізнання сім-карт та особи обвинуваченого. З приводу сімкарт, вона впевнена, що це її сім-карти, адже у неї залишилися коробки від цих сім-карт, на яких співпали усі номери. Крім того, одна з сім-карт була Польська.

Особу обвинуваченого, того, що і зараз перебуває у залі судового засідання - ОСОБА_6 , вона впізнала за силуетом, нижній частині обличчя та голосу. 15 листопада молодий чоловік, який на неї напав, був одягнутий у темну куртку, на голові була кепка, зверху ще капюшон, штани були світлі, можливо і взуття також було світле. Однак з приводу взуття точно сказати не може. Перед впізнанням особи їй не давали ні фотографії, ні паспорт обвинуваченого. Так, вона прийшла за викликом для впізнання, перед цим вона сиділа в кабінеті слідчого, де перевірили анкетні дані та повторила її свої покази.

На суворому покаранні не наполягала.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В цій квартирі також проживає його рідний брат - ОСОБА_12 , який на даний час служить в армії. Дня він не пам`ятає, було вже темно, приблизно 20-22 година вечора. До них прийшов хлопець, з яким був ще один хлопець. Одного він бачив, іншого - ні. Того, кого бачив, він знає, він часто до них у під`їзд приходить, його називають «ОСОБА_36», «ОСОБА_37», яке його справжнє ім`я та прізвища він не знає, можливо звати ОСОБА_14 . Цей хлопець продав його брату телефон, це зафіксовано на відео. Згодом виявилося, що цей телефон вкрали у дівчини, так сказали співробітники поліції. Телефон він не бачив. Також повідомив, що він надавав дозвіл на надання відеозаписів з камер відеоспостереження, які він встановив у під`їзді: одну, направлену на вхідні двері та дві відразу за вікном. З відеозапису, який він передивлявся, він бачив, що у той період у під`їзд ще виходила мати його дівчини - ОСОБА_15 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Коли саме це було, вона не пам`ятає. Це був вечір. Вона вийшла у під`їзд та побачила свого сусіда ОСОБА_12 та ще одного хлопця, його звати «ОСОБА_17». Вона зрозуміла, що «ОСОБА_17» хотів продати ОСОБА_12 телефон. Вони обговорювали ціну, спочатку це було 800 грн, потім ціну знижували. Цього «ОСОБА_17» вона знає, він часто приходив до них у під`їзд, ОСОБА_16 і вона часто допомагали йому продуктами. Щоб колись ще ОСОБА_16 купував у ОСОБА_17 телефони чи інші речі, не бачила, не знає.

У судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що або восени, або взимку це було. Приблизно о 17:30 год. він був з ОСОБА_18 та ОСОБА_6 . Вони гуляли та пішли в сторону ОСОБА_20 . ОСОБА_6 звернув на алею, а він пішов додому. ОСОБА_21 також пішов додому. Він зайшов хвилин на п`ятнадцять поїсти, потім вирішив піти до друга. У той час, коли він йшов до друга, біля будинку по вул. Оптимістичній, 14, він побачив як пробігав ОСОБА_6 . ОСОБА_6 до нього підбіг та попросив піти до товариша - ОСОБА_10 . Він погодився, ОСОБА_6 сам зайшов до ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_6 з ОСОБА_10 вийшли, ОСОБА_6 сказав, що у нього є річ, яку потрібно продати. В розмові між ними він щось почув про телефон. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пішли до ОСОБА_24 , а він до товариша.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 у минулому році, коли саме не пам`ятає, прийшов до нього додому та попросив сходити кудись, де можна продати телефон. З ОСОБА_6 також був знайомий на ім`я ОСОБА_25 , він перед цим надавав свідчення. Потім він із ОСОБА_6 пішли до ОСОБА_24 , який проживає на другому поверсі будинку по АДРЕСА_4 . ОСОБА_24 продав телефон за 500 грн. Якої марки був телефон, не пам`ятає. Потім вони пішли, їх зупинили співробітники поліції, але відразу відпустили. Потім ОСОБА_6 дав йому якусь суму грошей та вони розійшлись. ОСОБА_6 нічого не розповідав про цей телефон.

Також під час судового засідання був продемонстрований свідку ОСОБА_10 відривок відеозапису, який надавав свідок ОСОБА_12 , з камер відеоспостереження, що розташовані у нього в під`їзді. Під час перегляду свідок зазначив, що це саме ті події, про які він щойно розповів. З відеозапису він впізнав себе та ОСОБА_6 . Також зазначив, що не пам`ятає, щоб ще колись допомагав ОСОБА_6 щось продавати.

Від допиту інших свідків прокурор відмовився, через те що свідок ОСОБА_12 наразі перебуває в лавах ЗСУ, а інші свідки не є прямими свідками цих подій.

Під час судового засідання за клопотанням сторони обвинувачення були досліджені наступні письмові докази:

-Витяг з ЄРДР № 0001018 від 15.11.2022, що внесено о 20 годині 19 хвилин, де у графі «короткий виклад обставин» зазначено: 15.11.2022, близько 18 години 00 хвилин, невстановлена особа, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись неподалік зупинки громадського транспорту «вул. Глазунова», поблизу будинку № 11 по вул. Глазунова в м. Запоріжжі, шляхом ривку з рук неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрито викрала мобільний телефон «Samsung5А», в корпусі червоного кольору, чим спричинила матеріальний збиток (т. 1 а.с. 105).

-Постанова т.в.о. начальника СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_26 про призначення слідчої групи від 16 листопада 2022 (т. 1 а.с. 106-107).

-Постанова заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_27 про призначення прокурора (групи прокурорів) від 15.11.2022 року (а.с. 108)

-Рапорт про отримання заяви та реєстрації ЄО за № 20660 від 15.11.2022, де у графі фабула зазначено: 15.11.2022 о 18:08 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.11.2022 о 18:07 за адресою: Заводський район м. Запоріжжя, вул. Глазунова, змт ОСОБА_20 в парку щойно невідомий вихватив телефон та побіг. Заявник: тел. НОМЕР_3 . Зміст: заявник перехожий до нього підійшла дівчина та повідомила про те, що щойно в парку невідомий чоловік, одягут в темний одяг, вихватив телефон самсунг та побіг в невідомому напрямку. Заявник: ОСОБА_28 , тел. НОМЕР_3 (т.1 а.с. 109-110).

-Протокол огляду місця події від 15.11.2022 за участю ОСОБА_4 із фототаблицями до нього, згідно якого безпосереднім оглядом місця події є ділянка місцевості, яка розташована в парку з тильного боку будинку № 15 по вул. Павлокічкаська в м. Запоріжжя... Ділянка місцевості, розміром 1х2 м…, на якій розташована лавка дерев`яна... На дане місце вказує учасниця ОСОБА_4 , як саме на те місце, в якому вона знаходилась під час того, як невідомий чоловік вихопив у неї з рук мобільний телефон та втік у невідомому напрямку. З правого та лівого боку від вищезазначеного місця розташована паркова зона… За цією лавкою розташована доріжка, вздовж якої, з пояснень ОСОБА_4 , втік невідомий чоловік, раніше заволодівши телефоном. На відстані приблизно 15 м від тильного боку лавки виявлено дорогу, яка розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_4 на якій біг вищеописаний чоловік, де й ОСОБА_4 втратила його з виду. На фототаблицях зображено місце вчинення злочину, напрямок руху, куди втекла підозрювана особа, а також детальний фотознімок камери відеофіксації, яка знаходилась за адресою : м. Запоріжжя, вул. Павлокічкаська, 15 (т. 1 а.с. 111-121).

-Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_4 від 15.11.2022 о 19 годині 00 хвилин (т. 1 а.с. 123).

-Заява ОСОБА_12 від 15.11.2022, відповідно до якої останній добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки "Самсунг", який він придбав 15.11.2022 (т.1 а.с 129).

-Протокол огляду предмету від 15.11.2022 із фототаблицями, а саме: мобільного телефону смартфону, марки Самсунг, модель А107F, в корпусі червоного кольору (т. 1 а.с. 130-134).

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на знімку № 1 свого знайомого ОСОБА_10 , який 15.11.2022, приблизно о 18 годині, прийшов на адресу мешкання свідка, а саме: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_6 та продали свідку мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі червоного кольору за 500 грн. (т. 1 а.с. 136-137).

-Довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2022, згідно якої на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 138).

-Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.11.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав на фото 1 свого знайомого ОСОБА_6 , який 15.11.2022, приблизно о 18 годині, прийшов на адресу мешкання, а саме: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 та продали свідку мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі червоного кольору за 500 грн (т. 1 а.с. 140).

-Довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2022, згідно якої на фотознімку № 1 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 141).

-Заява ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та який добровільно видав відеоспостереження з камер, які знаходяться в нього в під`їзді (т. 1 а.с. 142).

-Протокол огляду предмету від 15.11.2022, а саме відеофайлів, які були надані свідком на диск для лазерних систем зчитування, формату «DVD-R», марки «Videx» 4/7 GB із фото (скріншотами), де зазначено, що на відео зображено прибудинковий майданчик на другому поверсі в будинку АДРЕСА_4 . Далі виявлено, що на відео 00 хвилин 14 секунд о 19 годині 19 хвилин 41 секунда 15 листопада 2022 року на даний майданчик прийшли два чоловіка, перший одягнутий у кофту з візерунком на капюшоні, штани сірого кольору, темного кольору куртку та резинові капці чорного кольору, а другий чоловік, який підіймався позаду першого, одягнутий у куртку чорного кольору з написом «Nike», штани темного кольору з візерунком, кросівки чорного кольору та кепку чорного кольору, в капюшоні. Після чого вони підходять до дверей квартири АДРЕСА_5 . На верхній частині відеозапису на екрані є напис 15-11-2022» «19:19:41». (т.1 а.с. 143-158).

-Протокол огляду предмету від 16.11.2022 за участю потерпілої ОСОБА_4 , згідно якого предметом огляду є мобільний телефон-смартфон Samsung 107F… із відповідними додатками (т. 1 а.с. 163-167).

-Заява ОСОБА_31 , яка добровільно видала для долучення до кримінального провадженні відрізок з камер, які знаходяться у її приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , за 15 листопада 2022 року у період часу з 17 години 45 хвилин до 18 години 15 хвилин (т.1 а.с. 170).

-Протокол огляду предмету від 16.11.2022, а саме: паперовий конверт білого кольору…., всередині якого виявлено диск для лазерних систем зчитування, формату DVD-R, об`ємом пам`яті 4,7 GB….Після поміщення диску до дискового пристрою було встановлено, що на даний носій інформації… записано 1 відеофайл з назвою «video_2022-11-15». Даний відеофайл, 15 листопада 2022, був зафіксований на камеру відеоспостереження приміщення, що розташоване навпроти тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_4 …. На 20 хвилині 20 секунд на відео з`являється невідома людина, яка тримає у руках предмет, що світиться та швидко рухається з правої сторони по проїжджій частині до правої бокової сторони будинку АДРЕСА_4 . Далі, на відеозаписі (у лівому верхньому куту час 18:05) з`являється особа, схожа на чоловіка, який вдягнений у куртку, кепку, поверх якої вдягнений капюшон куртки, штани та чорні кросівки, у правій руці тримає предмет, схожий на мобільний телефон, екран якого світиться… 20 хвилин 35 секунд (у лівому верхньому кутку час 18:05) на відео з`являється дівчина, яка біжить з правої сторони (зі сторони проїжджої частини) та рухається слідом за чоловіком. Дівчина вдягнена у довгу куртку світлого кольору, брюки темні, має коротке волосся. За зовнішніми ознаками дівчина схожа на неповнолітню потерпілу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 …. (т. 1 а.с. 171-176).

-Протокол обшуку від 18.11.2022, який розпочато о 06 годині 17 хвилин та закінчено о 07 годині 20 хвилин 18.11.2022 року. В ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в кімнаті № 1 понад стіною, що знаходиться праворуч від входу до кімнати, за диваном на підлозі виявлено 2 пластикові прямокутні предмети (сім-карти), з написом «Play» та «Київстар». В кімнаті № 3 на кріслі, що знаходиться понад стіною, що розташована ліворуч та перпендикулярно входу до кімнати, виявлено 2 пластикових прямокутних предметів (тримачів для сім-карт) (т. 1 а.с. 184- 190).

-Висновок експерта судової товарознавчої експертизи № 3131 від 18.11.2022, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону-смартфону «Samsung 107F» в корпусі червоного кольору, станом на 15 листопада 2022 року становить 1300 гривень (т. 1 а.с. 196-202).

-Протокол затримання особи від 24.11.2022, відповідно до якого обшук затриманої особи ОСОБА_6 не проводився. Зауважень і доповнень не надійшло (т. 1 а.с. 217-218).

-Протокол огляду предмету від 24.11.2022 за участю потерпілої ОСОБА_4 предметом огляду є:

-1) сім-карта білого кольору, посередині якої є емблема «Київстар» синього кольору, на передній частині вгорі нанесені цифри синім кольором « НОМЕР_4 », а в нижній частині нанесені цифри синім кольором « НОМЕР_5 »... За участю потерпілої ОСОБА_4 дану сім-карту було поміщено в слот для сім-карт на її мобільному телефоні та після чого було зайдено в «Настройки» та «Информация по сим-карте», де було встановлено, що дана сім карта є сім-картою потерпілої, яку вона вказувала раніше, як ту, яка була в її мобільному телефоні, яким відкрито заволоділи 15.11.2022. Так як дана сім карта належить до мобільного оператора «Київстар» з номером - НОМЕР_6 »

-2) сім-карта фіолетового кольору, посередні якої нанесено напис білим кольором «РLAY» білого кольору, на передній частині вгорі нанесені цифри сірим кольором « НОМЕР_7 », а в нижній частині нанесені цифри синім кольором « НОМЕР_8 », на зворотній частині чіп самої сім-карти. Після чого даний предмет було опізнано потерпіло, так як дана сім-картка належить до польської фірми «РLAY», яку вона раніше купляла в Польщі для власного використання. Після чого потерпіла продемонструвала стартовий пакет, в якому вона купляла дану сім-карту, на якому нанесений номер « НОМЕР_9 », який повністю співпадає з номером, який нанесений на саму сім-карту (т. 1 а.с. 219-224).

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 14 грудня 2022 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 впізнала чоловіка, який стоїть під № 3. Саме він вчинив 15.11.2022 злочин, відкрито заволодів її мобільним телефоном в парку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Павлокічкаська. Впізнає його за зовнішнім виглядом: зростом, статурою та характерним голосом. Вона впевнена, що це був він. Згідно відеозапису пред`явлення особи для впізнання, особою під № 3 є обвинувачений ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 241-244).

В ході судового засідання також були оглянуті:

-Додаток до протоколу огляду предмету від 16.11.2022 - диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, з відеофайлом з камери відеоспостереження приміщення, що розташоване навпроти тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 177).

-Додаток до протоколу проведення обшуку від 17.11.2022 за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , а саме флеш-носій Mіcro-SD (т. 2 а.с. 15).

-Додаток до протоколу огляду предмету від 15.11.2022 - диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, з відеофайлом з камери відеоспостереження прибудинкового майданчику на другому поверсі в будинку № 7 по вул. Перспективна в місті Запоріжжя (т. 2 а.с. 16).

-Додаток до протоколу проведення впізнання за участю потерпілої ОСОБА_4 від 14.12.2022 - диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R (т. 2 а.с. 37).

Оцінюючи показання потерпілої та показання свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. Ці докази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

Зі сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_32 , який у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_6 вони товаришують, знайомі років 5, дуже часто зустрічалися. Могли щодня, могли через день бачитися, як виходило. У кінці листопада минулого року, перед тим, як затримали ОСОБА_33 , вони зустрілися приблизно о 15:30-16:00, позаймалися на спортивному майданчику, посиділи у дворі, потім пішли до ОСОБА_6 , попили чай, поспілкувалися. Додому він пішов десь з 19:00 до 20:00. ОСОБА_6 нікуди не відлучався. Яке це точно було число, не пам`ятає. Приблизно через тиждень він від матері ОСОБА_6 дізнався, що ОСОБА_33 затримали. Бажання піти до поліції та повідомити про алібі ОСОБА_6 , не було, тому що не думав, що так все далеко зайде.

Разом з тим, суд не приймає ці покази як такі, що відповідають подіям 15.11.2022 та забезпечують алібі ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що свідок ОСОБА_32 не назвав точну дату цих подій, а інші докази спростовують таку можливість.

Крім того, сторона захисту не була позбавлена права заявляти клопотання про допит своїх свідків під час досудового розслідування, коли ще не пройшло значного проміжку часу. Про даного свідка сторона захисту заявила лише перед дебатами.

Інших доказів на користь обвинуваченого ОСОБА_6 сторона захисту не надала.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин.

Разом з тим, судом визнається недопустимим доказ, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 18.11.2022 (т. 1 а.с. 160-161) у зв`язку із тим, що під час судового засідання свідок ОСОБА_12 зауважив, що він крім особи, можливе ім`я якого ОСОБА_14 , нікого не бачив, на відео розпізнати другу особу не можливо.

Посилання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про недопустимість частини доказів сторони обвинувачення суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене, суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Щодо постанови про призначення групи прокурорів.

Посилаючись на неналежну процедуру визначення прокурора або групи прокурорів, які здійснювали повноваження прокурорів у даному кримінальному провадження, захисник у судових дебатах зазначив, що дана постанова не містить підпису заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури, а тому вважає недопустимими докази, зібрані під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Так, копія постанови про призначення прокурора (групи прокурорів) від 15 листопада 2022 року, що була долучена захисником як додаток до судових дебатів, не має підпису заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_27 .

Однак, дана копія не засвідчена підписом слідчого про те, що вона відповідає оригіналу. Тобто у суду немає жодних належних та допустимих доказів того, що саме ця постанова була відкрита стороні захисту під час виконання слідчим вимог ст. 290 КПК України.

Натомість, до матеріалів кримінального провадження була долучена постанова про призначення групи прокурорів від 15 листопада 2022 року, яка має підпис заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_27 (т. 1 а.с. 108), що свідчить про наявність повноважень прокурорів, зазначених у постанові, з 15 листопада 2022 року, відповідно, про дотримання вимог ст.ст. 36, 37, 110 КПК України.

Щодо процесуальної дії, зазначеної як впізнання.

Захисник зауважував, що перед проведенням впізнання потерпіла близько години була у слідчого; під час упізнання, коли ще всі особи мовчали, потерпіла зазначила, що вона впізнала особу за голосом, а також за зростом та чорною курткою, хоча всі учасники були у чорній куртці.

Суд не погоджується із такими твердженнями, по-перше, через те, що потерпіла у судовому засіданні пояснила, що вона до впізнання слідчій повторювала покази та вони перевіряли анкетні дані, при цьому слідча не надавала для огляду ні фото, ні паспорт обвинуваченого, а отже процедура проведення впізнання, визначена ст. 228 КПК України, не була порушена.

По-друге: на відео впізнання зафіксовано, як на запитання слідчої СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_34 : «За тілобудовою ти запам`ятала? Худорлявий? Риси обличчя, можливо якісь характерні були?», на що потерпіла сказала: «За голосом». Після чого захисник перепитав: «За голосом впізнала?», на що вже відповідала слідча та запропонувала кожному промовити певну фразу. Після чого потерпіла остаточно визначила, що вона впізнає особу із табличкою № 3, тобто ОСОБА_6 .

Крім того, у судовому засіданні потерпіла також з упевненістю назвала обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка 15.11.2022 відкрито у неї заволоділа мобільним телефоном.

Відповіді потерпілої ОСОБА_4 , які вона надавала на запитання захисника ОСОБА_7 не дають суду підстав сумніватися у результатах проведеної слідчої дії.

Крім того, протокол впізнання потерпілою ОСОБА_6 не є єдиним доказом винуватості останнього і не впливає на доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.

Щодо часу складання протоколу огляду місця події.

Захисник зауважує, що початком зазначеної слідчої дії є 18 година 40 хвилин 15.11.2022, тоді як відомості до ЄРДР були внесені о 20 годині 19 хвилин, а отже не в рамках даної справи.

Не погоджуючись із даним твердженням, суд зазначає, що ч. 3 ст. 214 КПК України передбачені виключення із загальних правил, які стосуються саме проведення огляду місця події. Так, у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду), отже норми КПК України були дотримані.

Щодо відсутності флеш-карт, на які безпосередньо здійснювався запис слідчих дій,

а саме огляд місця події, впізнання за участю потерпілої, огляду предметів,

щодо відсутності протоколів копіювання із зазначених флеш карт на DVD-R диски та не зазначення їх у самих протоколах.

Твердження захисника на недопустимість доказів через зазначені порушення є безпідставними з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, огляд місця події від 15.11.2022 проводився із застосуванням фотоапарату «Canon Power Shot SX530HS»…, протокол огляду предмету від 15.11.2022, а саме мобільного телефону Samsung 107F - із застосуванням мобільного телефону Xiaomi Redmi 6F…, протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2022 за участю потерпілої ОСОБА_4 - із застосуванням відеокамери «Panasonic HC-V260»…, що відображено у відповідних протоколах.

До протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2022 долучений DVD-R диск із відповідним відеозаписом, який приєднано до матеріалів справи.

До протоколів огляду місця події та предметів були долучені в якості додатків фототаблиці, які, в свою чергу, на папері відобразили зміст електронних документів.

Захисник у судовому засіданні не оспорював відповідність зафіксованих на відеозаписі даних тим, які відбувалися під час слідчої дії, і не вказував про будь-яке втручання чи монтування відеозапису. Проте зазначав, що цей запис безпосередньо був зафіксований на флеш-карту, а в суді був продемонстрований DVD-R диск, тобто не оригінал.

Ці твердження, на переконання суду є необґрунтованими й суперечать практиці Верховного Суду, зокрема в постанові від 26 травня 2021 року (справа № 761/12614/20), де зазначено таке.

Відповідно до ст. 99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. У ч. 3 ст. 99 КПК законодавець вказує, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

З огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (ч. 3 ст. 5); допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).

Відповідно до ст. 7 цього Закону, у разі зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.

Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Отже, дослідження диска, на який перенесено дані з іншого накопичувача, за умови того, що сторона захисту не посилається на монтаж та невідповідність відтвореного запису ходу проведення впізнання, не свідчить про порушення порядку дослідження доказів, зокрема тих, що зафіксовані на електронному носії інформації.

Наведене узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою у постанові від 29 березня 2021 року у справі №554/5090/16-к.

При перегляді цього відеозапису, а також додатків до протоколів у вигляді фототаблиць у судовому засіданні жодних зауважень щодо достовірності відеозаписів та фототаблиць тим обставинам та предметам, які на них відображені, від учасників провадження не надходило.

Суд також зауважує, що КПК України не містить такого поняття як протокол копіювання, та, відповідно, відсутня така процедура.

Щодо невідповідності часу проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого часу, якій був відображений на екрані.

Згідно протоколу обшуку від 18.11.2022, початком слідчої дії зазначено: 06 година 17 хвилин, час закінчення слідчої дії: 07 година 20 хвилин, що відповідає відеозапису, на якому слідчий назвав саме цей час. Те, що на самій камері був зазначений інший час, свідчить лише про невідповідність налаштування камери.

Щодо отримання CD дисків з камер відеоспостереження за заявами фізичних осіб.

Захисник зауважив, що диски були отримані без ухвали слідчого судді та без дотримання вимог ч. 1 ст. 100 КПК України.

Разом з тим суд зауважує, що обидва відеозаписи з камер відеоспостереження були надані свідками добровільно, про що у матеріалах справи містяться відповідні заяви ОСОБА_12 та ОСОБА_31 .

Частиною другою статті 100 КПК України визначено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Тобто речові докази можуть бути надані, як на підставі ухвали слідчого судді, так і добровільно.

Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що ним у під`їзді було встановлено три камери відеоспостереження, і що він добровільно видав співробітникам поліції відео за 15.11.2022, також свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні підтвердила наявність відеокамер, а також той факт, що ОСОБА_12 видавав поліції відео з камер спостереження, яке вона також дивилась.

За наведених обставин у органу досудового розслідування не виникало обов`язку звертатись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, а відтак доводи сторони захисту у цій частині є безпідставними.

Даних про те, що отримання вказаних відеозаписів відбулось внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, і що ці відеозаписи здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини матеріали справи не містять, і такі дані не були представлені під час розгляду справи.

Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Досліджені докази у своїй сукупності доповнюють один одного та є достатніми для висновку про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Версію обвинуваченого суд сприймає як спробу уникнути відповідальності за вчинене.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують вину обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного - раніше судимий, вчинив злочин під час випробувального терміну за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 13.05.2022, стан здоров`я - на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога не перебуває, соціальні зв`язки - не одружений, на його утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, той факт, що матеріальна шкода відшкодована, шляхом фактичного повернення майна, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією статті. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022, то при призначенні остаточного покарання суд керується положеннями ст. 71 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

при ухваленні вироку та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Оскільки за вироком суду призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту затримання, тобто з 24 листопада 2022 року, час фактичного затримання 13 година 04 хвилини (т. 1 а.с. 217-218).

У справі цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується положеннями ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2022 та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затриманні, а саме з 24.11.2022.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

Диск для лазерних систем зчитування, формату (DVD-R диск), що має назву «Videx» 4,7 GB з відеозаписами з камери відеоспостереження, яка розташована на прибудинковому майданчику на другому поверсі в будинку АДРЕСА_4 за 15.11.2022; відеозапис з камери відеоспостереження, що встановлена на приміщенні, що розташоване навпроти тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_4 , від 15.11.2022, який знаходиться на диску для лазерних систем зчитування (DVD-R диск), об`ємом пам`яті 4,7 GB; дві пластикові прямокутні предмети (тримачі для сім-карт), які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах справи.

Мобільний телефон-смартфон «Samsung 107 F», в корпусі червоного кольору, іmеі НОМЕР_1 , SНОМЕР_2 , сім-карту білого кольору на передній частині вгорі нанесені цифри сірим кольором « НОМЕР_4 », а в нижній частині нанесені цифри синім кольором « НОМЕР_5 », з номером - «НОМЕР_10», сім-карту фіолетового кольору фірми «PLAY» на передній частині нанесені цифри сірим кольором « НОМЕР_7 », а в нижній частині нанесені цифри синім кольором « НОМЕР_8 », що були передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у власності законного володільця.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1