Справа № 496/4461/23
Провадження № 1-кс/496/1657/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман, Татарбунарського району, Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за матеріалами кримінального провадження № 0000449 від 19.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке обґрунтовано наступним. 18.06.2023р., приблизно о 19 годин 45 хвилин, патрульний ІПС ІІ-ої категорії 25 - го прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , перебуваючи на службі зі зброєю в руках, будучи одягненим у однострій відповідно до «Правила носіння форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями та ліцеїстами Державної прикордонної служби України» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України за №808 від 02.10.2017, перебуваючи на контрольному пункті пропуску «Маяки» (в`їзд на транзитну ділянку на якій розташований міжнародний автомобільний пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне»), що розташований на 48 км. автомобільної дороги Одеса - Рені, помітив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на проїжджій частині автодороги «Одеса - Рені» чим взагалі перешкоджав рух автомобільного транспорту по вказаній автодорозі через вищевказаний пункт - пропуску.

З метою припинити протиправні дії ОСОБА_8 та забезпечити нормальний рух автомобільного транспорту через пункт - пропуску «Маяки», патрульний ІПС ІІ-ої категорії 25 - го прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , будучи одягнутий в однострій, підійшов до ОСОБА_9 , представився останньому та попросив відійти з проїжджої частини автодороги «Одеса - Рені» та розблокувати рух автомобільного транспорту через пункт пропуску «Маяки», однак ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником спеціального правоохоронного органу, не виконав законну вимогу останнього, після чого ОСОБА_7 , обійнявши ОСОБА_9 за плече, намагався здійснити супровід останнього на узбіччя вищевказаної автодороги, однак ОСОБА_9 , діючи умисно та протиправно, достовірно знаючи що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу спеціального призначення та знаходиться при виконання службових обов`язків, усвідомлюючи про настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотиву зневаги до правоохоронних органів та небажання виконати законну вимогу ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці предмет ззовні схожий на металеву викрутку, раптово наніс нею удар в ділянку тулуба ОСОБА_7 , між 7-м та 8-м ребром ззаду з права, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден спини з права, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Враховуючи вищевикладене, 19.06.2023р. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області №496/4461/23 від 20.06.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України. Відповідно до листа від 19.07.2023р. за підписом начальника ВП№2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , встановлено, що з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , останнього 18.07.2023р. о 22:20 год., перевірено за місцем мешкання. В ході перевірки двері помешкання ніхто не відчинив. Згідно рапорту оперуповноваженого СКП Одеського РУП№2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , від 21.07.2023 року, 25.07.2023 року та 01.08.2023 року за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 , так як останній вимкнув свій мобільний телефон, двері ніхто не відчинив, що свідчить про порушення ОСОБА_4 , обов`язку не залишати своє місце мешкання. При цьому про причини свого відлучення з квартири не повідомив, тобто порушив покладені на нього ухвалою слідчого судді обов`язки. Крім того, на неодноразові спроби слідчого на протязі тривалого зв`язатись з підозрюваним по телефону не дали будь - якого позитивного результату, адже телефон підозрюваного ОСОБА_4 знаходиться у вимкнутому стані та перебуває поза зоною досяжності.

Таким чином, до моменту затримання місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 органу досудового розслідування невідоме так як останній свідомо переховувався, що свідчить про невиконання останнім обов`язків покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підставі чого, ухвалою слідчого судді від 09.08.2023 року, слідчим винесена постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про заміну запобіжного заходу.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_4 переховувався та переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого шляхом залякування або іншим чином, з метою зміни ним показів на стадії досудового розслідування, що в свою чергу поставить під загрозу можливість притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в міру своєї вини за інкримінованим йому злочином, передбаченим ч. 2 ст. 345 КК України (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній на протязі тривалого часу ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, не має коштів на існування, систематично скоює адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що дає підстави для заміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання про заміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, посилаючись на обставини викладенні в клопотанні.

Підозрюваний заперечував проти заміни запобіжного заходу, оскільки від слідства та суду не тікав. Зазначає, що саме слідчий дозволив йому покидати свій дім, виходити до магазину та працювати. Довгий час не виходив на зв`язок, оскільки телефон впав у воду. На вулиці йому вручили повістку та він був призваний до лав ЗСУ та два тижні був на навчанні у Львівській області.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання та залишити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки дійсно підозрюваному могли дозволити залишати житло, також сторона захисту наддасть підтверджуючи документи щодо прийняття ОСОБА_4 до лав ЗСУ.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за вчинення якого йому може бути призначено покарання обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, офіційно не працевлаштований, злісно порушив, раніше обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за що був оголошеним у розшук з метою приводу до суду для розгляду клопотання заміни запобіжного заходу на тримання під варто.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 3, 5 ст.177 КПК, а саме переховувався від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого шляхом залякування або іншим чином, з метою зміни ним показів на стадії досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів у разі визнання винним, а також існуючий факт порушення домашнього арешту.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, на думку суду, не будучи ізольованим, він може здійснити вплив на свідків та потерпілого, з метою зміни ними показань та подальшого уникнення покарання.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним нетяжкого злочину, достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та факту порушення раніше обраного запобіжного заходу, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України відносить до правопорушень із застосуванням насильства, тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, йому не визначається застава.

Ніяких відомостей на підтвердження обставин зазначених ним у виправдання відсутності за місцем мешкання, ані ОСОБА_4 , ані адвокат не надали.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Згідно п.4 ч.3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно матеріалів клопотанням, закінчення досудового розслідування припадає на 25.08.2023 року, тому запобіжний захід слід замінити та обрати тримання під вартою до 25.08.2023 року

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про заміну застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали з 16 серпня 2023 року в межах досудового розслідування, а саме до 25 серпня 2023 року, включно.

Взяти під варту в залі суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним не застосовувати.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16 серпня 2023 року о 15:10 год у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1