Справа № 444/1885/21
Провадження № 1-кп/444/51/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді

секретар судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

номер кримінального провадження 0000536, внесеного 02.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рава-Руська, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, не інвалід, непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області 18.12.1998 року, ІПН НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Жовква, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України,не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, не інвалід, непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області 18.12.1998 року, ІПН НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 01 вересня 2020 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 . та рухаючись ним по автодорозі «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», у напрямку до м. Рава-Руська. в районі 159 км + 700 м, поблизу повороту на територію шиномонтажу СТО «АВТО-ВОЛЯ», що поблизу с. Воля Висоцька Львівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.2. 1.5; Р. 2 п. п. 2.3 б), д); та вимоги дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Р. 34 Правил

дорожнього руху (затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, створив загрозу безпеці дорожнього руху, розпочавши виконання маневру обгону, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не маючи завад механічного характеру, які б могли обмежити йому видимість попутного автомобіля марки «ВАЗ 2121».,реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який в цей час рухався попереду нього у правій смузі руху та вподальшому перетнув осьову суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР, виїхав на смугу зустрічного руху, що в подальшому призвело до зіткнення між вказаними транспортними засобами. Після зіткнення у автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_13 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження: рубець в ділянці лівого колінного суглобу (слід загоєння рваної рани), закриті переломи 3,4,5,6,7-го ребер зліва, які ускладнились травматичним гемопневмотораксом, травматичний розрив селезінки (спленекторія - видалення (селезінки), гемоперитонеум, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Крім того, пасажир автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_14 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розриву поліорганної недостатності, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог Р. 1

п. п. 1.2. 1.5; Р. 2 п. п. 2.3 б), д); та вимоги дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Р. 34 Правил

дорожнього руху, а саме:

1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

Дорожня розмітка 1.1 дод. 2 Р. 34 Вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно о 14 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_6 , та рухаючись ним по автодорозі «Тернопіль-Львів- Рава-Руська», у напрямку до м. Рава-Руська, в районі 159 км +700 м, поблизу повороту на територію шиномонтажу СТО «АВТО-ВОЛЯ», що поблизу с. Воля Висоцька Львівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «небезпека для руху», «прилегла територія»); Р.2 п. п. 2.1 г), 2.3 б), д); Р. 9 п. п. 9.2 б); 9.4; Р. 10 п. п. 10.1; 10.4 ч.1; Р.14 п.14.3 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Р. 34 Правил дорожнього руху (затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем без полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, створив загрозу безпеці дорожнього руху, розпочавши виконання маневру повороту ліворуч для заїзду на прилеглу територію, завчасно не увімкнув покажчик лівого повороту та не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не маючи завад технічного характеру, які б могли обмежити йому видимість попутного автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який в цей час виконував маневр обгону та рухався постійно і прямолінійно по смузі зустрічного руху позаду нього, в подальшому перетнув осьову суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР. виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення між вказаними транспортними засобами. Після зіткнення у автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , здійснив зіткнення автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_13 . Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: рубець в ділянці лівого колінного суглобу (слід загоєння рваної рани), закриті переломи 3.4.5.6,7-го ребер зліва, які ускладнились травматичним гемопневмотораксом, травматичний розрив селезінки (спленекторія - видалення селезінки), гемоперитонеум. які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Крім того, пасажир автомобіля «ВАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_14 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді множинних переломів кісток з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розриву поліорганної недостатності, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 Р. 1 п. п.1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «небезпека для руху», «прилегла територія»); Р.2 п. п. 2.1 г), 2.3 б), д); Р. 9 п. п. 9.2 б); 9.4; Р. 10 п. п. 10.1; 10.4 ч.1; Р.14 п.14.3 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 Р. 34 Правил дорожнього руху, а саме:

Р.1.

п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п.1.10 «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

«прилегла територія» -територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

Р.2

п. п. 2.1 г)

чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

2.3 б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.3 д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

Р. 9

п. п. 9.2 Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

9.4 Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Р. 10

п. п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

10.4 ч.1 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку

Р.14

п.14.3 Водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Дорожня розмітка 1.1 дод. 2 Р. 34 Вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду;

Таким чином, ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, просить суворо не карати та не позбавляти його права керування автомобілем. Також, обвинувачений зазначив, що відшкодував потерпілій завдані їй матеріальні збитки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково вказав, що рухався по своїй полосі руху зупинився для виконання маневру повороту та в цей момент відчув удар ззаду в його автомобіль вважає що виконував маневр повороту правомірно.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав письмові заяви, в яких просив суд справу розглядати у його відсутності, зазанчив , що матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не має. Крім цього у заяві висловив свою думку відносно покарання, а саме просив не позбавляти волі обвинувачених та не позбавляти їх права керувати транспортними засобами.

Учасники кримінального провадження щодо розгляду такого у відсутності потерпілого ОСОБА_10 не заперечили.

А тому у відповідності до ст. 325 КПК України та з врахуванням думки учасників даного кримінального провадження, судом вирішено розгляд даного кримінального провадження проводити за відсутності потерпілого ОСОБА_10 .

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , прокурором на доведення його вини надано письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні та які у своїй сукупності логічно доводять вину обвинуваченого, є належними та допустимими та не оспорювалися учасниками кримінального провадження, а саме: Постанова про визнання автомобілів речовими доказами та ухвали суду про накладення арешту; Протокол огляду місця події від 01.09.2020 з додатками; Протокол додаткового огляду місця пригоди від 02.09.2020 з додатком; Протокол додаткового огляду місця ДТП від 15.01.2021 з додатками; Висновок СМЕ по ОСОБА_5 № 248/20 від 07.10.2020; Висновок СМЕ по ОСОБА_14 № 144/2020 від 26.10.2020; Висновок СМЕ по ОСОБА_10 № 255/20 від 20.10.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1347 від 07.12.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1346 від 07.12.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1345 від 08.12.2020; Висновок експертизи № 15/2/1348 від 18.12.2020; Висновок експертизи № СЕ-19/114-21/883-ІТ від 12.02.2021 з додатком; Постанова про визнання СД-диску речовим доказом; Відповідь з ПП «Рома» № 173 від 16.03.2021; Висновок комплексної експертизи відео, звукозапису та інженерно- транспортної експертизи № 2211/2257 від 21.05.2021 з додатком; Характеризуючі дані на ОСОБА_4 та документи на право керування транспортними засобами.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Обставини, які пом"якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому злочині .

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином дані про особу обвинуваченого, який по праці характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не інвалід, вину визнав, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позицію потерпілого ОСОБА_10 , який просив призначити обвинуваченому покарання ОСОБА_4 не пов`язане із позбавленням волі, зазначивши, що в нього немає до обвинуваченого жодних претензій, позицію потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які при призначені покарання покладаються на думку суду, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті 286 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем праці характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро покаявся у вчиненому, враховуючи позицію потерпілих, відшкодування матеріальної шкоди, висновки органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без обмеження або позбавлення волі на певний строк, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує позицію потерпілих та те, що ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху України, та в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий ОСОБА_14 загинув, а потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини в інкримінованому обвинуваченому кримінального правопорушення суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 - за ч. 2 ст. 286 КК України, встановленою на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:

Показами в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які вказали, що не були свідками подійї однак підтвердли що ОСОБА_4 відшкодував шкоду та претензій до нього немає, щодо ОСОБА_5 зазначачили що відшкодував кошти в сумі 100 доларів США.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_15 повністю підтвердив виготовлений ним висновок експертизи.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_16 також підтвердив наданий ним висновок експертизи.

Крім цього, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 суду подано також наступні письмові докази, які досліджувались в судовому засіданні:

Постанова про визнання автомобілів речовими доказами та ухвали суду про накладення арешту; Протокол огляду місця події від 01.09.2020 з додатками; Протокол додаткового огляду місця пригоди від 02.09.2020 з додатком; Протокол додаткового огляду місця ДТП від 15.01.2021 з додатками; Висновок СМЕ по ОСОБА_5 № 248/20 від 07.10.2020; Висновок СМЕ по ОСОБА_14 № 144/2020 від 26.10.2020; Висновок СМЕ по ОСОБА_10 № 255/20 від 20.10.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1347 від 07.12.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1346 від 07.12.2020; Висновок автотехнічної експертизи № 15/2/1345 від 08.12.2020; Висновок експертизи № 15/2/1348 від 18.12.2020; Висновок експертизи № СЕ-19/114-21/883-ІТ від 12.02.2021 з додатком; Постанова про визнання СД-диску речовим доказом; Відповідь з ПП «Рома» № 173 від 16.03.2021; Висновок комплексної експертизи відео, звукозапису та інженерно- транспортної експертизи № 2211/2257 від 21.05.2021 з додатком; Характеризуючі дані на ОСОБА_5 та документи на право керування транспортними засобами.

Крім цього в судовому засіданні були досліджені диски з відеофайлами з місця події.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про визнання недопустими відомостей як доказів, що містяться на диску із відеофайлом та розкадровкою, який надійшов від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз марки «HP» серійний номер « LH3155YG19040116 D3@ слід зазначити що дані докази здобуті належним чином та є допустимими.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання

Разом з тим, під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Як наслідок, указані матеріали у повній мірі підтверджують собою факт доведеності у провадженні обставин регламентованих ст. 91 КПК України.

Суд вважає докази належними, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Таким чином, враховуючи пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 щодо допустимості доказів, суд визнає відеофайл на диску та розкадровку, який надійшов від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз марки «HP» серійний номер « LH3155YG19040116 D3@ належними та допустимими доказами.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення судового розгляду та проведення слідчого експерименту та призначення автотехнічної експертизи суд зазначає що таке було подано на стадії останнього слова, при проголошенні останнього слова ОСОБА_5 ним не зазначено щодо мотивів поновлення судового слідства, а тому судом таке залишено без розгляду.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Обставини, які пом"якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненому злочині .

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином дані про особу обвинуваченого, який по місцю праці характеризується позитивно, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не інвалід, вину визнав, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позицію потерпілого ОСОБА_10 , який просив призначити обвинуваченому покарання ОСОБА_5 не пов`язане із позбавленням волі, зазначивши, що в нього немає до обвинуваченого жодних претензій, позицію потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які при призначені покарання покладаються на думку суду, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 основне покарання у виді реального позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, що відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує позицію потерпілих та те, що ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху України, та в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий ОСОБА_14 загинув, а потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України із обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають солідарному стягненню витрати на залучення експерта в сумі 19204,75 грн. за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і під час судового розгляду клопотань про застосування запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і під час судового розгляду клопотань про застосування запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого не заявлено.

Питання щодо накладеного арешту необхідно вирішити у відповідності до положень ст.174 КПК України, питання щодо речових доказів - у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_4 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 03.09.2020 року в межах кримінального провадження № 0000536 від 02.09.2020 року про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2121», р.н. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Автомобіль марки «ВАЗ 2121», р.н. НОМЕР_4 , який залишений на зберіганні на території ТзОВ «Геслан», що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сопошин, вул. Туринецька,4б - повернути власнику.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 03.09.2020 року в межах кримінального провадження № 0000536 від 02.09.2020 року про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес Спринтер», р.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Автомобіль марки «Мерседес Спринтер», р.н. НОМЕР_3 , який залишений на зберіганні на території ТзОВ «Геслан», що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сопошин, вул. Туринецька,4б - повернути власнику.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 03.09.2020 року в межах кримінального провадження № 0000536 від 02.09.2020 року про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес Спринтер», р.н. НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - скасувати.

Автомобіль марки «Мерседес Спринтер», р.н. НОМЕР_5 , який залишений на зберіганні на території ТзОВ «Геслан», що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сопошин, вул. Туринецька,4б - повернути власнику.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави за проведення:

судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/1347 від 07.12.2020р. - 1634,50 грн.;

судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/1346 від 07.12.2020р.- 1634,50 грн.,

судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/1345 від 08.12.2020р. - 1634,50 грн.,

судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/1348 від 18.12.2020р. - 3269,00 грн.,

судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/833-ІТ від 12.02.2021р.- 2451.75 грн.,

судової комплексної експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортної експертизи № 2211/2257 від 21.05.2020р. - 8580,50 грн., а всього 19 204,75 гривень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженим, потерпілим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 395 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: