В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/962/23

Провадження № 1-кп/936/105/2023

22.08.2023 смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, в залі суду в смт.Воловець кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000103 від 08.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області смт.Воловець, громадянки України, із неповною середньою освітою, не працюючу, не заміжню, має на утриманні трьох малолітніх дітей, мешканку за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-20.10.2022 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., 05.01.2023 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області покарання замінено на 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в :

обвинувачена ОСОБА_3 20.10.2022 засуджена Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1700 гривень. 05.01.2023 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 замінено покарання призначене вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.10.2022 у виді штрафу в розмірі 1700 гривень на покарання у виді 240 годин громадських робіт. 16.06.2023 ОСОБА_3 будучи ознайомленою працівником Мукачівського PC філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області з порядком, місцем відбування покарання, гафіком виходу на роботу для виконання громадських робіт та попередженою у встановленому законом порядку про відповідальність за ухилення від відбування даного покарання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажання їх настання, з метою ухилення від виконання громадських робіт, без поважних причин не прибула до КП ВС «Водоканалсервіс» у період з 19.06.2023 по 20.06.2023, де за графіком виходу на роботу мала відбувати громадські роботи і тим самим ухилилася від відбування громадських робіт.

Також, 11.07.2023 ОСОБА_3 , будучи повторно ознайомленою працівником Мукачівського PC філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області з порядком, місцем відбування покарання, гафіком виходу на роботу для виконання громадських робіт та попередженою у встановленому законом порядку про відповідальність за ухилення від відбування даного покарання, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажання їх настання, з метою ухилення від виконання громадських робіт, без поважних причин не з?явилася до КП ВС «Водоканалсервіс», де за графіком виходу на роботу мала відбувати громадські роботи 12.07.2023 по 31.07.2023 і тим самим ухилилася від відбування громадських робіт.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 вбачається, що остання беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, тобто ухилення від відбування громадських робіт, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та надала свою згоду на розгляд обвинувального акта без її участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Судом встановлено, що прокурором додано до обвинувального акту письмову заяву підозрюваної ОСОБА_3 від 16.08.2023 року, складену в присутності захисника ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку за ч. 2 ст. 389 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами за обставин викладеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України знайшла своє підтвердження.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, такими, що знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, повністю доводять вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, відтак кваліфікує її дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, тобто ухилення від відбування громадських робіт.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 06.11.2009) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, на положення статті 65 КК України, обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, яка є раніше судимою, на обліку на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Разом з тим, санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно з ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 має на утриманні троє малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Відтак, обвинувачена ОСОБА_3 є особою, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей, а тому відповідно до ст. ст.60, 61 КК України їй не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань визначених санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Між тим, підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає, оскільки перехід на інший, більш м`який вид покарання, неможливий так як ОСОБА_3 інкриміновано власне невиконання покарання у виді штрафу, який в подальшому був змінений на громадські роботи.

Тому суд, з урахуванням всіх обставин справи та доданих матеріалів кримінального провадження, зважаючи на відсутність підстав для закриття справи та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, вважає за необхідне у відповідності до ч.2 ст.373 КПК України постановити обвинувальний вирок і звільнити ОСОБА_3 від покарання як особу, до якої не може бути застосовано жодного з видів покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.389 КК України.

Окрім цього, оскільки відповідно до вимог ст.71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком ОСОБА_3 не призначається жодного покарання, а відтак, суд вважає, що вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.10.2022 слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід не обирався.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 382, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення їй покарання, передбаченого санкцією цієї статті.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.10.2022 виконувати самостійно.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1