Дата документу 14.06.2023
Справа № 334/4002/23
Провадження № 1-кп/334/544/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Запоріжжя, Запорізької області, громадянину України, українцю, не працюючому, не одруженому, маючого на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України,

установив:

ОСОБА_4 на початку січня 2023 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме на заволодіння грошовими коштами громадян, що перебувають на тимчасово окупованій території, під приводом надання їм послуг по безготівковому обміну валюти, вирішив створити обліковий запис в месенджері «Telegram» з вигаданим ім`ям та псевдонімом, а також з закритим абонентським номером.

Приблизно в січні 2023 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 за допомогою наявного у нього персонального комп`ютера з встановленим на ньому додатком «Telegram» створив обліковий запис з ім`ям « ОСОБА_4 » та псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також прив`язав до створеного облікового запису абонентський номер « НОМЕР_1 » та в налаштуваннях приховав абонентський номер, що прив`язано до облікового запису.

В подальшому ОСОБА_4 мав намір використовувати створений обліковий запис для пошуку потерпілих серед учасників тематичних груп в месенджері «Telegram», шляхом розміщення оголошень про надання послуг з обміну грошових коштів та під приводом отримання грошових коштів з метою подальшої конвертації в іншу валюту, отримати від потерпілих грошові кошти на підконтрольні йому банківські рахунки та в подальшому заволодіти ними.

Виконавши дії, спрямовані на підготовку та приховування злочину, 23.01.2023 року о 12 год. 16 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний намір, використовуючи персональний комп`ютер з встановленим на ньому додатком «Telegram» з обліковим записом з ім`ям « ОСОБА_4 » (псевдонім « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), не маючи реального наміру на здійснення операцій з обміну валюти, в тематичній Telegram-групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розмістив оголошення з текстом «Куплю безнал гривну за безнал рубли по курсу 1.8».

24.01.2023 приблизно о 07 годині 00 хвилин потерпіла ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в місті Бердянськ, Запорізької області, виявила дане оголошення та з метою обміну української гривні в російські рублі розпочала листування з ОСОБА_4 в особистому чаті месенджера «Telegram».

ОСОБА_4 переконав ОСОБА_7 в тому, що він надає послуги з обміну валюти в безготівковій формі та в тому, що з метою отримання 3 600 російських рублів їй необхідно перерахувати грошові кошти в сумі 2 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована AT «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 , будучи впевненою, що після перерахування 2 000 гривень отримає на власний рахунок НОМЕР_3 російських рублів, 24.01.2023 о 07 год. 51 хв. з банківської картки № НОМЕР_4 , що емітована AT КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_7 перерахувала грошові кошти в сумі 2 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована AT «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_4 .

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 000 грн., ОСОБА_4 операції по безготівковому обміну валюти не здійснив, незаконно заволодів ними та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, приблизно в січні 2023 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 за допомогою наявного у нього мобільного телефону «Хіаоmі» Redmi ЮС (ІМЕІ № НОМЕР_5 № НОМЕР_6 ) з встановленою у ньому сім-карткою з абонентським номером « НОМЕР_7 », в месенджері «Telegram» створив обліковий запис з ім`ям « ОСОБА_8 » та псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також в налаштуваннях приховав абонентський номер, що прив`язано до облікового запису.

В подальшому ОСОБА_4 мав намір використовувати створений обліковий запис для пошуку потерпілих серед учасників тематичних груп в месенджері «Telegram», шляхом розміщення оголошень про надання послуг з обміну грошових коштів та під приводом отримання грошових коштів з метою подальшої конвертації в іншу валюту, отримати від потерпілих грошові кошти на підконтрольні йому банківські рахунки та в подальшому заволодіти ними.

Виконавши дії, спрямовані на підготовку та приховування злочину, 26.01.2023 року о 01 год. 23 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний намір, використовуючи мобільний телефон «Хіаоmі» Redmi ЮС (ІМЕІ № НОМЕР_8 ) з встановленою у ньому сім-карткою з абонентським номером « НОМЕР_7 », використовуючи додаток «Telegram» з обліковим записом з ім`ям « ОСОБА_8 » (псевдонім « ІНФОРМАЦІЯ_5 »), не маючи реального наміру на здійснення операцій з обміну валюти, в тематичній Telegram-групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розмістив оголошення з текстом «Куплю безнал гривну за безнал рубли по курсу 1.8».

В цей же день, приблизно о 02 год. 24 хв. потерпіла ОСОБА_10 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в місті Бердянськ, Запорізької області, виявила дане оголошення та з метою обміну української гривні в російські рублі розпочала листування з ОСОБА_4 в особистому чаті месенджера «Telegram».

ОСОБА_4 переконав ОСОБА_10 в тому, що він надає послуги з обміну валюти в безготівковій формі та в тому, що з метою отримання 30 000 російських рублів їй необхідно перерахувати грошові кошти в сумі 15 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована AT «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_4 .

ОСОБА_10 , будучи впевненою, що після перерахування 15 000 гривень отримає на власний рахунок ЗО 000 російських рублів, з банківської картки № НОМЕР_9 , що емітована AT КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 перерахувала грошові кошти в сумі 15 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована AT «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_4 , а саме:

-26.01.2023 о 02 год. 34 хв. переказ на суму 5 000 грн;

-26.01.2023 о 02 год. 36 хв. переказ на суму 10 000 грн.

Отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 15 000 грн., ОСОБА_4 операції по безготівковому обміну валюти не здійснив, незаконно заволодів ними та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 15 000 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 чим завдав їм майнову шкоду на вищезазначену суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Крім того, 26.01.2023 о 03 годині 21 хвилину, знаходячись в приміщенні магазину «Траш» розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка буд. № 73 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на легалізацію грошових коштів, одержаних в результаті вчинення шахрайських дій відносно потерпілої ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність одержання коштів в сумі 15 000 гривень внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, з метою приховування походження вказаних коштів шляхом надання правомірного вигляду їх отриманню та використанню, здійснив 1 фінансову операцію з вказаними коштами а саме: із належної йому банківської картки № НОМЕР_2 на банківську картку № НОМЕР_10 , емітовану AT «Банк Восток», видану на ім`я ОСОБА_12 , до якої (банківської картки) він мав доступ через мобільний додаток, оскільки знав логін та пароль до нього і міг вільно розпоряджатись вказаними коштами.

Таким чином, ОСОБА_4 легалізував (відмив) грошові кошти на загальну суму 10 000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України, тобто легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, надав пояснення, що відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно мав на меті шахрайським шляхом (за допомогою обману) за допомогоюелектронно-обчислювальної техніки заволодів грошовими коштами потерпілих та побоюючись «блокування» своєї банківської картки здійснив переказ на картку своєї співмешканки до якої мав повний доступ, оскільки мав логін та пароль до її мобільного банківського додатку. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється та підтверджується, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та за ч. 1 ст. 209 КК України як легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєні правопорушення є тяжкими злочинами.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив вперше злочин, має постійне місце проживання, неодружений, проте проживає у цивільному шлюбі, не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, свою вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК (2341-14) передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК ( 2341-14 ) непотрібно.

Отже, відповідно до приписів ст. 77 КК України, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, у зв`язку зі звільненням особи від основного покарання, додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 209 КК у вигляді конфіскації майна застосуванню не підлягає.

На думку суду покарання у вигляді позбавлення волі при застосуванні ст. 75 КК України із призначенням іспитового строку у 2 роки буде справедливим та відповідати меті покарання, якою є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до набрання чинності вироком залишити без змін.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, в частині наданих судом підтверджень щодо власників та належності речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- мобільний телефон «SAMSUNG», imei: НОМЕР_11 та imei: НОМЕР_12 з сім-карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_12 - повернути власнику.

- мобільний телефон «SAMSUNG» А-10-С, imei: НОМЕР_14 та imei НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_13 та переданий йому на відповідальне зберігання залишити за належністю.

- грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_16 , відкритому у ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_12 , повернути власнику - потерпілій ОСОБА_10 шляхом перерахування на банківський рахунок № НОМЕР_17 , відкритому у АТ «КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 .

Скасувати арешт, накладений на телефон «SAMSUNG», imei: НОМЕР_11 та imei: НОМЕР_12 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2023 року у справі №334/710/23.

Скасувати арешт, накладений на грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_16 , відкритому у ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_12 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2023 року у справі №334/710/23

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1