Справа № 461/9004/20
Провадження № 1-кс/461/3399/23
УХВАЛА

22.06.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків слідчим суддею,

в с т а н о в и в :

21.06.2023 до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків слідчим суддею.

В обґрунтування поданого клопотання заявниця вказує, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про накладення арешту на майно від 02.11.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001342 від 21.10.2020, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та накладено арешт на майно - земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0001 площею 1,4 га, яка розташована на території Східницького лісництва ДП «Дрогобицький лісгосп» квартал 65 вид. 91,92, із позбавленням права відчуження, користування, розпорядження даною ділянкою, а також вирубування дерев та кущів, які на ній знаходяться ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є власником наведеної земельної ділянки.

Заявниця також вказує, що з моменту накладення арешту на майно пройшов тривалий проміжок часу, а позбавлення її можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном призводить до невиправданого порушення її прав. Крім того, заявниця неодноразово в межах даного кримінального провадження зверталась до відповідних прокурорів з приводу вирішення питання дотримання розумних строків, але наведені звернення та скарги не дали позитивних результатів. Зазначає, що досудове розслідування організовано неефективно, вона не має жодного відношення до кримінального правопорушення, їй у цьому кримінальному провадженні про підозру не повідомлялось.

Також, заявниця вказує на те, що рішенням у цивільній справі за позовом прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області у задоволенні позову в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 , третя особа Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» про визнання недійсним наказу, права приватної власності, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки було відмовлено.

Отже, заявниця вважає, що тривале неефективне проведення досудового розслідування призводить до порушення та обмеження її прав, а тому просить встановити процесуальний строк для прийняття рішення в порядку ст.283 КПК України у кримінальному провадженні №0001342 від 21.10.2020 в межах 15 днів з дня винесення відповідної ухвали.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що вбачається із матеріалів справи.

Представник заявниці подав до суду заяву, згідно якої до Галицького районного суду міста Львова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання ОСОБА_3 від 05.06.2023 про встановлення процесуальних строків. Дане клопотання надсилалось до суду засобами електронної пошти за цифровим підписом ОСОБА_3 та розглянуто судом 20.06.2023 року. Тому заявник просить розглядати дане клопотання без участі ОСОБА_3 та її представника.

Прокурор та слідчий в судовому засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про встановлення процесуальних строків слідчим суддею, у разі неявки в судове засідання заявника та його представника, який подав клопотання про слухання справи за їх відсутності, а також неявки слідчого чи прокурора.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке не підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Положення статті 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що від ОСОБА_3 07.06.2023 на розгляд до Галицького районного суду міста Львова надійшло аналогічне клопотання, яке було розглянуто слідчим суддею 20.06.2023 (справа №461/9004/20, провадження 1-кс/461/3106/23).

Зміст і суть клопотання ОСОБА_3 у справі №461/9004/20 повністю ідентичні із клопотанням, яке надійшло до суду 21.06.2023. Жодних додаткових даних, відомостей або мотивів заявниця у клопотанні, яке надійшло до суду 21.06.2023 року не наводить.

Також, в ході розгляду клопотання не встановлено жодних даних, які обґрунтовують необхідність заявника одночасно скеровувати до суду аналогічні клопотання різними засобами зв`язку.

Наведені факти свідчать про те, що питання порушене заявницею вже було предметом судового контролю з боку слідчого судді і за результатами розгляду абсолютно ідентичного клопотання ОСОБА_3 ухвалене відповідне процесуальне рішення ухвала слідчого судді.

Жодних законних підстав для повторного розгляду аналогічного клопотання ні ОСОБА_3 , ні її представник адвокат ОСОБА_5 , не наводять.

В цьому контексті слід відзначити наступне.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом (Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як наведено в ухвалі Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 30 травня 2018 року (справа №676/7346/15-к, провадження №51-1512ск18), Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами. Однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

В ухвалі від 17.09.2019 року у справі № 202/4467/14-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Отже, в ході розгляду клопотання встановлено, що усі питання які порушені заявницею були предметом оцінки слідчого судді в межах здійснення повноважень судового контролю, жодних законних підстав для повторного дослідження тих самих питань і ухвалення іншого судового рішення за результатами розгляду аналогічного клопотання не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 1-29, 113,114, 116, 303-309 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1