Справа № 462/4770/22
провадження 1-кс/462/1381/23
У Х В А Л А

31 липня 2023 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000674 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 звернулась в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на земельну ділянку № :01:070:0379 площею 0,0455 га. та на частку 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , котрі є власністю ОСОБА_5 , із забороною їх відчуження, розпорядження.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 07.09.2022 року приблизно з 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, приїхав в автомобілі марки «Богдан» модель 211140 д.н.з. НОМЕР_1 (таксі) на територію автостоянки «Львівської обласної організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», що розташована у м. Львові, по вул. Калнишевського, 35, де на місці № 13 знаходився припаркований автомобіль марки «Toyota Land Cruser 200», д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 скориставшись відсутністю власника/користувача автомобіля, шляхом використання невстановленого предмету, невстановленим способом відчинив автомобіль марки «Toyota Land Cruser 200», д.н.з. НОМЕР_2 і завів двигун, після чого на вказаному автомобілі вирушив з місця події, залишивши межі автостоянки, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 60 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 07.09.2022 року становить 2 194 116 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

28.09.2022 року, ОСОБА_5 відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

В ході проведення досудового розслідування із позовною заявою про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням звернувся ОСОБА_6 та долучив копію договору № GM-7789 купівлі-продажу автомобіля від 12.06.2017 року, а саме придбання ОСОБА_7 автомобіля марки «Toyota LC 200» номер кузова НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 324222145 встановлено, що ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки № :01:070:0379 площею 0,0455 га. та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 324222063 у його приватній власності перебуваю 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , відтак, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 у зв`язку із можливою в подальшому конфіскацією такого, з метою забезпечення санкції статті, в якій підозрюється ОСОБА_5 .

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на клопотання слідчого, оскільки ОСОБА_5 перебуває у розшуку.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000674, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно із ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 28.09.2022 року, ОСОБА_5 відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання земельна ділянка № :01:070:0379 площею 0,0455 га. належить ОСОБА_5 , на праві спільної сумісної власності, що може порушити права інших співвласників земельної ділянки у випадку накладення арешту. Частка 245/1000 житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Окрім цього, в матеріалах клопотання відсутні докази співрозмірності розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові, також відсутні докази обгрунтованого розміру цивільного позову, оскільки до матеріалів клопотання долучено лише договір купівлі -продажу автомобіля з ціною станом на 2017 рік, власником згідно долучених доказів є ОСОБА_7 .

Таким чином, оскільки чинним законодавством визначено, що відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, як мета арешту майна, може мати місце, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні (аналогічна позиція наведена в ухвалі Луганського апеляційного суду від 12.12.2018 у справі № 420/96/18 та в ухвалі Київського апеляційного суду від 03.06.2019 у справі №760/11848/19), а у даному кримінальному провадженні співмірність розміру цивільного позову завданій шкоді не обґрунтовано, то у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 107, 131, 170-173, 309, 395 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000674 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .

Оригінал ухвали.