Номер провадження: 11-сс/813/773/23
Справа № 523/3731/23 1-кс/523/855/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеси від 10 березня 2023 року про накладення арешту на майно.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль на: автомобіль марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 vincode: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 .

В обґрунтування накладення арешту слідчий суддя вказав, що СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 03.02.2023, дії невстановленої особи кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

08.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду в місті Одесі проведено обшук автомобіля марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено: автомобіль марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 vincode: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 ., які визнано речовими доказами.

Обставини, що дають підстави слідчому судді дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення злочину, аргументовані доданими стороною обвинувачення до клопотання доказами. Є достатньо підстав вважати, що зазначене в клопотанні слідчого майно автомобіль та документи містять відомості про обставини вчинення злочину, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.98 КПК України, та мають значення речових доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 указує на незаконність ухвали слідчого судді, що обставини, на які посилається слідчий і зазначає в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, не підтверджені належними та допустимими доказами. В обґрунтування доводів указує, що слідчим не доведено причетність вилученого майна до вчиненого кримінального правопорушення, тобто воно не відповідає критеріям ст.98 КПК України. Підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлено. Власник автомобіля ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не має ніякого статусу. Арештоване майно не є знаряддям вчинення злочину, не містить ніяких слідів та не підлягає конфіскації.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 ..

До початку апеляційного розгляду від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона просить розглянути її апеляційну скаргу в її відсутності.

Від прокурора надійшов лист, в якому він просить розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без його участі, заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 03.02.2023, дії невстановленої особи кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

При проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000087 було встановлено, що в листопаді 2021 року, невстановлена особа, перебуваючи на території АЗК «СОКАР» за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 59, зловживаючи довірою заявника ОСОБА_9 , шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами останнього, обіцяючи допомогу у оформленні права власності на автомобіль марки AUDI, завдавши значної шкоди потерпілому.

Під час досудового розслідування, 08.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду в місті Одесі від 01.03.2023 проведено обшук автомобіля марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено: автомобіль марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 vincode: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 ., які постановою слідчого від 09.03.2023 визнано речовими доказами. (а.п. 8 - 14)

Слідчим суддею обґрунтовано вказано, що необхідність арешту зумовлюється тим, що вилучено майно є доказами вчинення злочину та необхідністю збереження речових доказів.

З огляду на викладене, є достатньо підстав вважати, що зазначене майно автомобіль, свідоцтво про реєстрацію ТЗ можуть містити відомості про обставини вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, про що свідчить місце їх вилучення та якісні характеристики вилученого майна, які в сукупності вказують на ймовірний зв`язок із інкримінованим кримінальним правопорушенням. Тому вказане майно підлягає арешту.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано з дотриманням вимог ст.132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане майно з тих підстав, що вказане майно має значення для кримінального провадження, та у відповідності до ст.98 КПК України містить ознаки речового доказу та визнане таким у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно у даному кримінальному провадженні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.

Розгляд клопотання про арешт майна слідчим суддею проведено у відповідності до положень ст.172 КПК України.

Доводи адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно ґрунтуються на іншій, суб`єктивній оцінці апелянтом обставин, встановлених слідчим суддею. Фактично доводи апелянта побудовані на запереченні фактів та обставин кримінального провадження, які встановлені на даному етапі досудового розслідування, що жодним чином не спростовує законність постановленого судового рішення.

Також апеляційний суд звертає уваги на те, що вказане майно імовірно могло використовуватися невстановленої особою, яка здійснила шахрайські дії для заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 ..

Апеляційний суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування решту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 належить залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.171-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду міста Одеси від 10 березня 2023 року про накладення арешту на майно: автомобіль марки AUDI S8 д/н НОМЕР_1 vincode: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4