Справа № 473/2534/23
Номер провадження1-кп/473/241/2023
ВИРОК

іменем України

"13" липня 2023 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000971 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з базовою середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.09.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.152 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений з іспитовим строком 3 роки; 30.05.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 02.01.2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що в країні оголошено воєнний стан, в ніч з 24.11.2022 року на 25.11.2022 року, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, незаконно проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, шляхом пошкодження вікна, обвинувачений проник до приміщення домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, повторно таємно викрав електричну піч чорного кольору марки «Аsel» АF-20-23 вартістю 2969 грн. 69 коп. З викраденим майном ОСОБА_4 залишив територію вказаного приміщення будинку, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2969 грн. 69 коп.

Під час судового розгляду провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті. На підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати покази.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, тому з урахуванням положень ст.325 КПК України та позиції учасників процесу судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілого, що не перешкоджає встановленню обставин провадження із дотриманням розумних строків розгляду провадження, які передбачені ст.28 КПК України .

На підставі наданих прокурором доказів встановлено, що 26.11.2022 року в поліції зареєстровано рапорт за повідомленням ОСОБА_5 про те, що сталася крадіжка його майна, в тому числі плити, з літньої кухні в АДРЕСА_3 . Також потерпілий надав заяву до поліції по вказаному факту від 26.11.2022 року.

Згідно із заявою ОСОБА_6 від 20.03.2023 року вона добровільна видала працівникам поліції електричну піч чорного кольору марки Асел, яку їй приніс син ОСОБА_4 .

Вказана піч була оглянута і сфотографована згідно з протоколом огляду предмета від 20.03.2023 року та постановою слідчого від цієї ж дати визнана речовим доказом та передана під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 від 24.03.2023 року.

Вартість викраденого майна встановлено на підставі висновку товарознавчої експертизи від 23.03.2023 року № 1599/23.

Також прокурором були надані документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Клопотань про допит свідків, потерпілого та дослідження інших матеріалів провадження, в тому числі речових доказів - сторони кримінального провадження не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) - такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття, відшкодування шкоди шляхом видачі викраденого ним майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у вчиненому визнав, має непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра - не перебуває, враховуючи вік обвинуваченого та його поведінку під час судового розгляду, дані досудової доповіді відділу з питань пробації про те, що орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, наявність пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно ст.12 КК України належить до тяжких злочинів проти власності, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі положень ст.75 КК України.

В судових дебатах прокурор просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді п`яти років позбавлення волі, оскільки той раніше судимий та перебуває на обліку в поліції, притягувався до адміністративної відповідальності.

Натомість як обвинувачений ОСОБА_4 просив врахувати той факт, що він добровільно видав викрадене майно, а також те, що викрадено ним було один предмет, а саме електричну піч. Просив не позбавляти його волі.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує, що ч.1 ст.75 КК України передбачає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із Постановою ВС від 13 листопада 2018 року справа №401/2807/16-к провадження №51-2816км18 Верховний Суд зазначив, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

У даній справі обвинувачений ОСОБА_4 вину за пред`явленим йому обвинуваченням визнав, усвідомив вчинене, має певні соціальні зв`язки, викрадений ним предмет повернуто потерпілому та обвинувачення пред`явлено ОСОБА_4 за одним епізодом, тому суд вважає, що йому слід надати шанс виправитися, відбуваючи покарання саме з випробуванням, що убезпечить його від вчинення нових правопорушень.

Так сул враховує, що у ч.2 ст.65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (Постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 298/95/16-к (провадження № 51-2501 км 18).

ОСОБА_4 має непогашену судимість за злочин проти власності, проте це не є прямою перешкодою для застосування стосовно нього положень ст.75 КК України, оскільки згідно із Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 755/8479/18 провадження № 51-375 км 19 - наявність непогашених судимостей за аналогічні злочини не є безумовною підставою, яка виключає можливість застосування до засудженого положень ст. 75 КК України, враховуючи його вірний соціальний напрямок поведінки та принцип індивідуалізації покарання.

Доказів притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності - а саме постанов суду чи поліції - прокурором надано не було, тому ця обставина з огляду на презумпцію невинуватості не може бути врахована судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Щодо досудової доповіді відділу з питань пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб - то суд враховує не лише дані цього висновку, а й всі інші матеріали провадження.

Крім того, згідно із ч.5 ст.314-1 КПК України досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 становить 2969 грн. 69 коп., яку згідно із обвинувальним актом відшкодовано повністю. З матеріалів провадження вбачається, що викрадене майно повернуто. Цивільний позов потерпілим пред`явлено не було.

Відповідно до ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого підлягають витрати за проведення експертизи у розмірі 220 гривень.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 220 гривень.

Речові докази, а саме: електричну піч чорного кольору марки «Аsel» АF-20-23, яку повернуто під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1