У Х В А Л А

09.08.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

із участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 20.08.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.03.2023 року за ч.1 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на два роки,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, раніше засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.12.2019 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, звільненого 21.04.2022 року з місць позбавлення волі після відбуття покарання,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Жмеринського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження №0000285 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за ознаками вчинення останніми відкритого викрадення чужого майна (грабежу), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

В судове засідання наразі не з`явилисяся потерпіла ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 , який подав заяву щодо проведення судового розгляду за його відсутності, пославшись на власну зайнятість в судовому засіданні у іншому суді. Відомостями щодо вручення виклику потерпілій ОСОБА_7 суд не володіє.

Неявка потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 унеможливлюють здійснення судового розгляду кримінального провадження, включно з урахуванням обов`язкової участі у кримінальному провадженні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній не має освіти й тому достатнє вододіння ним мовою, якою ведеться кримінальне провадження, не є очевидним.

На початку судового засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін якого щодо останнього закінчується 25.08.2023 року, посилаючись на об`єктивну неможливість закінчити судовий розгляд у такий строк. Вказав, що дотепер не зникли ризики, передбачені ст.177 КПК України, які визначаються тим, що за наявності обгрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого умисного злочину, яка підтверджується сукупністю здобутих під час досудового розслідування доказів, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що обвинувачний ОСОБА_5 не має власного стабільного доходу, раніше неодноразово судимий, не перебуває у офіційному шлюбі та не має міцних соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, ризик чого також визначається усвідомленням ОСОБА_5 тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , загалом не заперечив проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , зауваживши про відсутність у розпорядженні строни захисту документальних відомостей щодо права ОСОБА_5 на користування певним житловим приміщенням задля доведеності можливості зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. При цьому, посилаючись на тривалість утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою просив суд зменшити йому до мінімального значення розмір застави, вважаючи у такому разі можливим її внесення родичами останнього, що становитиме достатні гарантії виконання отвинуваченим ОСОБА_5 процесуальих обов`язків та запобігатиме вказаним прокурором ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 висловився на розсуд суду.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали клопотання та судового провадження, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_5 , є тяжким злочином, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк, що вочевидь перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , судимість якого не знята і не погашена.

Строк дії раніше продовженого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2023 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, спливає 25.08.2023 року, проте, закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження у зазначені строки з об`єктивних причин потреби здійснення судового розгляду включно із застосуванням доручень на міжнародну правову допомогу не вбачається можливим.

Для належного забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, які продовжують існувати, вказаний запобіжний захід на думку суду підлягає продовженню.

При цьому суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , характер та обсяг висунутого йому обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, та чинність яких не заперечено стороною захисту. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 з урахуванням наведеного, не маючи стійких соціальних зв`язків та легальних джерел постійного доходу, зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання за непредставлення суду документальних підтверджень протилежних відомостей, а також незнятої та непогашеної судимості за вчинення умисного злочину також проти власності, досить вірогідно може вчиняти інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, надто з огляду на обвинувачення його у вчиненні за обтяжуючих відповідальність обставин умисного злочину, який є тяжким.

При цьому, суд вважає недостатньо неаргументованими доводи захисника ОСОБА_6 стосовно необхідності врахування значної тривалості строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, що хоча й зменшує ризики, для запобіганням яким застосовується запобіжний захід, проте у даному випадку обвинуваченому ОСОБА_5 при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту первісно був визначений у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 50160 грн, тобто заздалегідь у мінімально встановленій законом межі щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, можливості додаткового зменшення якої закон не передбачає. У зв`язку з цим клопотання сторони захисту щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави для її альтернантивного внесення наразі підлягає залишенню без задоволення.

Відтак, з огляду на відсутність виключних обставин щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу, суд доходить висновку, що строк тримання під вартою останньому підлягає продовженню за невстановлення достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, як такого, що недостатні для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а тому визначає, що застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

З урахуванням наведеного, продовжуючи обвинувачениму ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд не виходить з автоматичного його продовження, а визначає, що такий винятковий захід в цьому випадку є виправданим, оскільки наявний більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

При цому суд об`єктивно зважає також на обставини того, що встановлений обвинуваченому ОСОБА_5 грошовий розмір застави 50160 грн, який становить двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відповідаючи мінімальному розміру застави щодо обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину особи, об`єктивно не становить нездоланих обмежень використання ним права на більш м`який вид альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 199, 331, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задоволити.

Відкласти судове засідання з повторним викликом учасників кримінального провадження на 13 годин 00 хвилин 17.08.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.08.2022 року, продовжити на 60 днів, тобто до 07.10.2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави - відмовити.

На ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Суддя ОСОБА_1