Справа № 642/ 1947 /22
Провадження № 1-кс/642/1617/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, який працює інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2022 за № 0001206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому 29.05.2023 слідчим другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть гр. ОСОБА_9 .

Як зазначено у клопотанні, під час досудового розслідування встановлено, що 09.12.2022 приблизно о 14.00 в світлий час доби, ОСОБА_5 керуючи технічно несправним транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , в салоні якого, на передньому пасажирському сидінні, знаходилась пасажир ОСОБА_9 , не пересвідчився у технічному стані автомобіля, у якому на задній вісі встановлені шини різних розмірів, різних моделей з різними малюнками протектора, а також пошкоджена шина заднього лівого колеса у вигляді зони локальної потертості протектора з оголенням корду шини, рухався в межах населеного пункту, в районі 16 км с. Водяне, Чугуївського району, Харківської області по автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклея-Гороховатка» зі сторони м. Зміїв в напрямку м. Харкова зі швидкістю близько 160 км/год.

Під час руху по вказаній автодорозі ОСОБА_5 проїжджаючи міст через річку «Уди», перевищуючи швидкість руху встановлену в межах населеного пункту, діючи необережно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, втратив контроль над керуванням вищевказаного автомобіля та обрав такі прийоми керування автомобілем, які з урахуванням його швидкості руху, дорожньої обстановки, стану проїзної частини та технічного стану транспортного засобу не дозволили йому постійно контролювати напрямок руху керованого автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_5 допустив виїзд керованого ним автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 за межі проїзної частини, з правого боку по ходу свого руху, з послідуючим контактом з перешкодою у вигляді металевої огорожі - відбійником та перекиданням автомобіля у кювет.

Таким чином, ОСОБА_5 , керуючи технічно несправним автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 2.3 «а», 12.1, 12.4, 12.9 «б», 31.4.5 «а», «б», «г» Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/457-А/22 від 26.01.2023 ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у вигляді: черепно-мозкової травми, крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-тімяній ділянці, крововиливи під тверду мозкову оболонку (субдуральний крововилив), субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку, садна обличчя, перелом тіла і відростків 3-го грудного хребця, крововиливи в зв`язки хребта в грудному відділі, забій спинного мозку в грудному відділі, закрита травма грудної клітини, переломи 1-8 ребер зліва по околохребтовій лінії без порушення цілісності плеври, забій легенів, крововиливи в переднє середостіння, навколосерцеву сумку, забій серця.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилася вказана вище важка сукупна травма із забоями внутрішніх органів та її ускладнення - набряк дислокація головного мозку, гострий розлад кровообігу, декомпенсований травматичний шок.

Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 14223/16330-16332 від 14.04.2023 року знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, і виразилися в тому, що він керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідав вимогам Правил дорожнього руху України, обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування транспортним засобом, що призвело до втрати контролю над транспортним засобом та виїзду автомобіля за межі проїжджої частини дороги з подальшим контактом з перешкодою у вигляді металевої огорожі - відбійником, та перекиданням автомобіля у кювет, що призвело до вищевказаних наслідків.

Слідчий вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили свої покази та на місці показали обставини ДТП, свідками якої вони були; висновком судово-технічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 42440/3778-3785 від 20.02.2023, відповідно до якого «до ДТП рульове керування автомобілю «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилося в працездатному стані, несправності, які б могли вплинути на працездатність рульового керування до ДТП, відсутні. Робоча гальмівна система на момент експертного дослідження знаходилась в працездатному стані, несправності, які б могли вплинути на працездатність робочої гальмівної системи до ДТП, відсутні. На момент експертного огляду ходова частина автомобілю «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані.» Несправності у вигляді встановлення на задній вісі автомобілю шин різний розмірів, різних моделей з різними малюнками протектора; а також пошкодження шини заднього лівого колеса у вигляді зони локальної потертості протектора з оголенням корду шини виникли задолго до ДТП та водій автомобілю «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 міг виявити вказані несправності ходової частини при проведенні ЩТО; висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 № 12-17/457 від 26.01.2023 відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_9 стала сукупна травма з забіями внутрішніх органів та її ускладнення - набряк дислокація головного мозку, гострий розлад кровообміну, декомпенсований травматичний шок, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження; висновком судово-автотехнічної експертизи № 14223/16330-16332 від 14.04.2023 відповідно до якого, дії водія автомобілю «MITSUBISHI LANCER» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 2.3. «а», 12.1, 12,4, 12.9 «б», 31.4.5 «а», «б», «г» ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Крім того, останній може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів; також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом. На думку слідчого запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню вказаним ризикам.

Слідчий вказує, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_13 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що ризики вказані у клопотання не доведені.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що підозра є неогбгрунтованою, оскільки доводи ОСОБА_13 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди не спростовані. Також слідчим та прокурором не доведено існування заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на думку захисника, відсутні, оскільки підозрюваний подав заяву про звільнення з правоохронного органу, тож доводи, що він може використовувати свою посаду з метою чинити тиск на свідків, безпідставні. Крім того, ОСОБА_13 спілкувався із сестрою загиблої, та жодних погроз на її адресу не висловлював, навпаки отримав їх на свою адресу. Просить врахувати те, що ОСОБА_13 позитивно характеризується на службі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати , бабусю дуже похилого віку, які потребують його допомоги та утримання.

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали клопотання слідчого, та просили його задовольнити, крім того були надані письмові пояснення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001206 від 09.12.2022.

29.05.2023 слідчим другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення свідчать вищезазначені долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, яких на даній стадії достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації його дій, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_13 інкримінованого кримінального правопорушення.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

У контексті заперечень сторони захисту слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості». Посилання захисника на необґрунтованість підозри судом не приймаються до уваги, оскільки, як з`ясовано у судовому засіданні, маються об`єктивні дані про його причетністьдо вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_5 , в сукупності з даними про особу підозрюваного та іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому ОСОБА_5 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на свою користь.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Враховуючи вказане, з метою запобігти спробам підозрюваного ухилитись від досудового провадження та суду, і для забезпечення виконання процесуальних рішень, вважаю необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 28.07.2023 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 11-45 год. 30 травня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 28 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий судя ОСОБА_1