Справа № 574/342/23
Провадження № 1-кп/574/104/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000010 від 20.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старий Вишнівець, Збаразького району, Тернорпільської області, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, молодшого сержанта, командира 3 відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно ст.1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.11.2022 № 325 молодшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 3 відділення протитанкового взводу. З 04.11.2022 ОСОБА_3 враховано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 № 53 майор ОСОБА_6 прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових завдань на території України та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 з 01.06.2022.

Відповідно положень ст.ст.29 - 31, абз. 4 ст.32, ст.33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 , за своїм службовим становищем та військовим званням є прямим начальником для молодшого сержанта ОСОБА_3 ..

Під час проходження військової служби за мобілізацією молодший сержант ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, молодший сержант ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п. п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 15 години 16.01.2023 року, перебуваючи в будинку, розташованому в Конотопському районі, Сумської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану) у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_7 , молодшого сержанта ОСОБА_8 та солдатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира 35 окремого стрілецького батальйону про вибуття до 10 години 19.01.2023 в складі підрозділу на оборонні позиції (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану) для несення бойового чергування.

Відкрита відмова молодшого сержанта ОСОБА_3 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням та приниження авторитету командира.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира протитанкового відділення. 16.01.2023 року близько 15 год. під час його перебування в місці тимчасової дислокації його військового підрозділу на території АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), у присутності інших військовослужбовців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , він відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира батальйону про вибуття в складі підрозділу для бойового чергування та облаштування оборонних позицій на новому місці тимчасової дислокації підрозділу (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану).

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Заслухавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого злочину, викладених в обвинувальному акті, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують обвинуваченого.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведеного, суд вважає вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в описовій частині вироку, доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.402 КК України, як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, є тяжким злочином.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, особою з інвалідністю ІІІ групи, має статус учасника бойових дій та приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, позитивно характеризується за попереднім місцем проходження служби в органах внутрішніх справ та посередньо характеризується за місцем проходження на даний час військової служби, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин та висловив жаль з приводу скоєного, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як він правдиво повідомив про обставини його вчинення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який повністю визнав свою провину, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, готовий знову стати на захист Вітчизни, суд вважає за можливе погодитися з думкою прокурора щодо можливості призначення останньому покарання за ч. 4 ст.402 КК України з врахуванням вимог ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Кримінального Кодексу України, та призначити обвинуваченому покарання у виді арешту із відбуттям покарання відповідно до вимог ст. 60 КК України на гауптвахті для військовослужбовців.

На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання запобіжного заходу не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 60 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців із відбуванням покарання на гауптвахті.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1