Справа № 462/5178/20
провадження 1-кс/462/790/23
У Х В А Л А

28 квітня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання володільця майна ОСОБА_3 про зняття арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та яким фактично володіє ОСОБА_3 , мотивуючи це тим, що відпала потреба у подальшому арешті зазначеного майна, володільцем якого він являється, оскільки кримінальне провадження № 0001584від 27.08.2020 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просить розгляд такого проводити без його участі, а відтак, неявка володільця майна не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий ВРЗСТ СУ ГУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності, в якій зазначив, що проти скасування арешту не заперечує.

Оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що 27.08.2020 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001584та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по факту того, що 27.08.2020 року, приблизно о 12.40 год. у місті Львові по вул. Щирецькій, поблизу перехрестя Кульпарківська-Щирецька, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд ТЗ на пішохода) за участю автомобіля марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_3 та малолітнього пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті вказаної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.09.2020 року було задоволено клопотання слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про накладення арешту, та було постановлено накласти арешт на автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та яким фактично володіє ОСОБА_3 , із забороною користуватись, розпоряджатись та здійснювати обліково-реєстраційні операції зазначеного транспортного засобу.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2020 року скасувано арешт на автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2020 року, в частині заборони ОСОБА_3 користуватися та володіти зазначеним майном та арешт на автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони відчужувати зазначене майно залишено в силі.

30.09.2020 року постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0001584від 27.08.2020 року закрито у зв`язку з встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що із припиненням кримінального провадження будь-який арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19 прийшла до висновку, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Беручи до уваги, що кримінальне провадження № 0001584 від 27.08.2020 року, у межах якого автомобіль «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи володільця майна про те, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту є підставним, оскільки подальше існування вказаного арешту майна стане надмірним тягарем для його володільця та не буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2020 року.

Ухвала остаточна та апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.