703/3420/23
1-кп/703/567/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження № 0000172 від 14.06.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаського району Черкаської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у невстановлений час перебуваючи на території залізничного вокзалу ст. ім. Т. Г. Шевченка, що по вул. Якова Водяного, 1, м. Сміла Черкаської області, незаконно придбала, шляхом знахідки один фольговий згорток, з порошкоподібною речовиною білого кольору, та пересвідчившись у тому, що його вміст по зовнішньому вигляду схожий на психотропну речовину, залишила її зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, о 15 год. 30 хв. перебуваючи біля буд. № 15 по пров. Захисників України, м. Сміла Черкаської області, працівниками поліції у ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 в підсумку для ключів виявлено та вилучено один фольговий згорток, у якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 26.06.2023 №СЕ-19/112-23/5726-НЗГТРАП містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в перерахунку на всю масу речовин становить 0,1969 г., що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відноситься до невеликих розмірів, яку останній зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватою себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Надала суду показання, в яких повністю підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Зокрема вказала, що 14 червня 2023 року вона в районі залізничного вокзалу знайшла фольговий згорток з порошкоподібною речовино, зрозуміла, що це амфетамін та залишила собі для власного вживання, котру цього ж дня працівниками поліції було виявлено та вилучено. Пояснила, що раніше вживала амфетамін лише коли її хтось пригощав, сама його не купувала. Запевнила суд, що такого раніше не повториться, просила призначити їй якнайменший штраф, оскільки не має змоги сплатити його у передбаченому законодавством розмірі.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як проступок, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно не потягло за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину у вчиненні кримінального проступку визнала у повному обсязі та усвідомила неправомірність своїх дій, щиро розкаялась у вчиненому, виявила щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свої дії; особу обвинуваченої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дітей виховує одна, аліменти на дітей батьки не сплачують, має важкий матеріальний стан, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.. 89 КК України раніше не судима.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння досудовому розслідуванню та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомила суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаялась, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що є підстави для застосування ст. 69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою кримінального проступку, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, дітей виховує одна, аліменти на дітей батьки не сплачують, має важкий матеріальний стан, за місцем проживання характеризується позитивно.

Приймаючи рішення про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі N 1-33/2004.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року), ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченої положення ст. 69 КК України, а саме призначити покарання у вигляді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався. Підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у загальній сумі 1434 грн. 00 коп., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченої у дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст. 12, 65, 66, 67, 69, ч.1 ст.309 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 1434 грн. 00 коп.

Речові докази порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Черкаського РУН ГУНП в Черкаській області знищити після вступу ухвали в законну силу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1