ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/340/23 Справа № 701/708/22 Категорія: ч.4 ст.185,ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001071 від 25.08.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Мельниця, Мельнице-Подільський район, Тернопільська область, українеця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.4 ст.185 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено до відбування ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 4 липня 2022 року о 22 год. 45 хв., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України №2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, протиправно, шляхом вільного доступу, викрав раму сегментної косарки КС 2.1, КСФ 2.1, ринкова вартість згідно висновку експерта від 07.09.2022 №2382/22, станом на 04.07.2022, становить 2600 грн., та шестерні коробки передач до автомобіля ЗИЛ, ринкова вартість згідно висновку експерта від 07.09.2022 №2382/22, станом на 04.07.2022, становить 750 грн., на загальну суму 3350 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення злочину з викраденим зник, чим завдав ОСОБА_9 , матеріального збитку на суму 3350 грн.

Він же, 19 липня 2022 року близько 23 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України №2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, повторно, протиправно, шляхом вільного доступу, викрав два кисневі балони ємкістю 40 літрів ринкова вартість згідно висновку експерта від 12.09.2022 №2432/22, станом на 19.07.2022, становить 3600 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення злочину з викраденим зник, чим завдав ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 3600 грн.

Він же, 18 серпня 2022 року у вечірню пору доби, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України №2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, а також Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України №2500-IX від 15.08.2022, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, повторно, протиправно, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей господарського приміщення, проник до приміщення звідки викрав металобрухт, загальною вагою 120 кг, вартість яких згідно довідки ПП «ВТОРМА», станом на 18.08.2022, становить 3 грн. за 1 кілограм, на загальну суму 360 грн., чим завдав ОСОБА_9 , матеріального збитку на вказану суму.

Він же, 25 серпня 2022 року близько 3 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України №2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України №2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, а також Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України №2500-IX від 15.08.2022, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки чужого майна та використання його в особистих цілях, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, повторно, протиправно, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник до будинку, звідки намагався здійснити викрадення газового балона, ємкістю 50 літрів, ринкова вартість згідно висновку експерта від 05.09.2022 №2335/22, станом на 25.08.2022, становить 450 грн., та чугуну плиту розміром 71х41 см, ринкова вартість якої згідно висновку експерта від 05.09.2022 №2335/22, станом на 25.08.2022, становить 750 грн., на загальну суму 1200 грн., та в подальшому намагався винести з подвір`я зазначені з метою заволодіння та подальшого розпорядження ними в корисливих цілях, проте був затриманий власником домоволодіння ОСОБА_9 , в результаті чого свій злочинний умисел та дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та застосувати ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі посилається на те, що при розгляді справи і призначенні покарання судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що дії які він вчинив були не окремими повторними злочинами, а триваючим злочином, тобто, кілька тотожних діянь, об`єднаних спільним умислом на заволодіння майном, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_2 , а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, тоді як неправильна кваліфікація його дій призвела до того, що його засуджено як за крадіжку майна, так і за замах на крадіжку, а в подальшому за вчинення кількох злочинів засуджено до позбавлення волі з застосуванням ст.70 КК України.

Вказує, що судом невірно трактовано вимоги ст.67 КК України та помилково встановлено обтяжуючу обставину, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, тоді як на момент вчинення злочину він не знав кому належить домоволодіння АДРЕСА_2 та який вік потерпілого, якого він раніше не знав, а злочин ним вчинено відносно майна потерпілого, а не його особи.

Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, оскільки він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, а незастосування ст.75 КК України є надзвичайно суворим, так як на даний час йому 58 років, він ще немає права на пенсію, однак і знайти роботу у зв`язку з його передпенсійним віком не може, а злочин ним вчинено у зв`язку з важкими сімейними обставинами, у вчиненому щиро розкаявся.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подані заперечення, які зводяться до безпідставності апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши, та обміркувавши над доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20.02.2023 щодо ОСОБА_7 відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст.94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на неправильну кваліфікацію його дій, оскільки, на його думку, вчинені ним дії були не окремими повторними злочинами, а триваючим злочином.

Колегія суддів вважає зазначені доводи неспроможними, оскільки триваючий злочин має місце там, де злочинне діяння (дія чи бездіяльність) триває безперервно протягом певного часу. Він складається із одного діяння, яке розтягнуте в часі і характеризується безперервним здійсненням складу закінченого злочину за рахунок тривалого невиконання обов`язків, покладених на особу, або за рахунок тривалого порушення встановленої заборони. Тоді як обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено декілька викрадень майна в різні проміжки часу, тобто, ним вчинено не одне діяння.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів визнає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 : - по епізоду 04.07.2022 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану; - по епізоду 19.07.2022 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану; - по епізоду 18.08.2022 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану; - по епізоду 25.08.2022 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, вчинену в умовах воєнного стану.

Неприйнятними є доводи обвинуваченого про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, позаяк колегія суддів виходить із того, що покарання, як це передбачено положеннями ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, на виконання вимог ст.65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст.50, 65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання компрометуючих матеріалів немає, згідно інформації про соціально-психологічну характеристику ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, в якості обставин, що його обтяжують вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, і обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих статей у виді позбавлення волі на певний строк.

З урахуванням того, що судом апеляційної інстанції не встановлено обставин для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, на думку колегія суддів, призначене останньому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, тоді як місцевим судом призначено ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією даної статті, яке не є максимальним.

Даних щодо неможливості обвинуваченим ОСОБА_7 відбувати покарання у виді позбавлення волі не встановлено та матеріали кримінального провадження не містять.

Також ОСОБА_7 посилається на те, що судом помилково встановлено обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, тоді як на момент вчинення злочину він не знав кому належить домоволодіння АДРЕСА_2 , вік потерпілого, якого він раніше не знав, а злочин ним вчинено відносно майна потерпілого, а не його особи.

Зазначені доводи на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що обвинувачений знав кому належить домоволодіння та знав його особисто дуже давно.

Крім того, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що в домоволодінні, належному потерпілому, проживала його мати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді