Номер провадження: 11-кп/813/201/23
Справа № 946/8300/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не працевлаштований, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2021 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком - три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1), 2) ч.1 ст.76 КК України.

Початок іспитового строку визначено рахувати з 02 березня 2021 року.

В строк призначеного покарання ОСОБА_7 зарахований строк його попереднього ув`язнення у період з 24 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_9 227 324,04 гривень; на користь ОСОБА_10 стягнуто 148 000 гривень.

Також оскарженим вироком вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржений вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати оскаржений вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Свої вимоги обґрунтував доводами аналогічними апеляційній скарзі прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року був оголошений розшук обвинуваченого ОСОБА_7 та наданий дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання апеляційного суду.

21 вересня 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий співробітниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та цього ж дня він був доставлений до Одеського апеляційного суду.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Такий запобіжний захід прокурор просив застосувати з метою запобігання ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений умисно переховувався і ухилявся від явок до апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти його задоволення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з положеннями ч.3 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Апеляційний суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в вчиненні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Положеннями п.5) ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, згідно до положень п.5) ч.2 ст.183 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 декілька місяців переховувався від органу досудового розслідування та суду, безпідставно ігнорував судові виклики, не проживав за місцем свого мешкання, в зв`язку з чим працівники поліції не могли встановити місце його перебування та виконати ухвали Одеського апеляційного суду від 19 травня 2023 року та 14 липня 2023 року про привід.

З цих підстав обвинувачений був оголошений в розшук ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року та було надано дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання Одеського апеляційного суду в порядку ст.191 КПК України.

21 вересня 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий співробітниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та цього ж дня він був доставлений до Одеського апеляційного суду.

Така поведінка обвинуваченого перешкоджає розгляду кримінального провадження в розумні строки.

На думку апеляційного суду вказані обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 переховався від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дозволить контролювати місце його перебування.

При цьому задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне не визначити ОСОБА_7 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки інкримінований йому злочин був вчинений із застосуванням фізичного насилля до потерпілого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 184, 194, 401, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів до 19 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

Призначити розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001163 від 24 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України на 10 годину 45 хвилин 06 жовтня 2023 року.

Доставити обвинуваченого ОСОБА_7 в наступне судове засідання Одеського апеляційного суду, призначене на на 10 годину 45 хвилин 06 жовтня 2023 року в залі № 9 (6 поверх).

Викликати захисника ОСОБА_13 у наступне судове засідання призначене на 10 годину 45 хвилин 06 жовтня 2023 року.

Виконання цієї ухвали покласти на Ізмаїльський районний відділ поліції ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4