Справа № 567/545/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Могиляни Острозького району Рівненської області, громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацючого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України вважається таким, що судимості немає,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:

26.09.2020 в обідню пору (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, для власного використання, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, перебуваючи у лісовому масиві в с.Могиляни Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області, достовірно знаючи що це є наркотичний засіб, обіг якого заборонено, зірвав речовини рослинного походження, що за зовнішніми ознаками схожі на наркотичний засіб - канабіс, після чого приніс до свого місця проживання, де висушив, подрібнив та сховав вказані речовини у кімнатах будинку за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб - канабіс.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів №СЕ- 19/118-23/3219-НЗПРАП від 28.03.2023, речовина рослинного походження, яку незаконно придбав та зберігав ОСОБА_4 , є наркотичним засобом - канабіс загальною масою 9,889 г (в перерахунку на висушену речовину), який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», віднесений до таблиці №1 списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено».

Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 з 26.09.2020 по 16.03.2023 незаконно, тобто в порушення вимог вказаних законів, зберігав у кімнатах будинку по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення його 16.03.2023 о 10 год. 22 хв. працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку вказаного будинку.

Крім того, ОСОБА_4 у серпні 2022 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись на околиці с.Могиляни Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, незаконно, без будь-якого передбаченого законом на це відповідного дозволу, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, придбав шляхом привласнення знайденого корпус гранати, який згідно висновку експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/118-23/3434-ВТХ від 11.04.2023, є корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 (спорядженим зарядом вибухової речовини), який належить до категорії вибухових речовин, та який за наявності засобу підриву, придатний до здійснення вибуху.

В подальшому, ОСОБА_4 у серпні 2022 року, точний час органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись на околиці с.Могиляни Острозької МТГ Рівненського району переніс даний корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 до свого місця проживання, що розташоване в АДРЕСА_1 , в порушення вимог : пункту 1 Переліку видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року №2471-XII згідно якого зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не можуть перебувати у власності громадян; пункту 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №576 від 12 жовтня 1992 року, пункту 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, відносяться серед інших, бойові припаси до вогнепальної, мисливської (нарізної та гладкоствольної) зброї, які можуть перебувати у власності громадян лише на підставі встановлених дозволів; Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622 (зі змінами).

В порушення зазначених нормативно-правових актів ОСОБА_4 , не будучи особою, якій у встановленому законом порядку надано дозвіл на зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, умисно, без мети збуту, зберігав вибухову речовину за місцем свого проживання до часу її виявлення та вилучення в ході санкціонованого обшуку працівниками поліції 16.03.2023.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень так як вони зазначені в обвинувальному акті та пояснив, що у день та час, вказаний в обвинувальному акті він перебував неподалік місця свого проживання у лісовому масиві, де помітив рослини коноплі, які вирішив зірвати для власного вживання без мети збуту, після чого приніс їх додому, подрібнив та висушив. В подальшому він час від часу вказаний наркотичний засіб вживав шляхом куріння. Рослини коноплі зберігав вдома до моменту їх виявлення та вилучення під час обшуку 16.03.2023 року. Окрім того, в серпні 2022 року він перебував на околиці с.Могиляни в лісі, де знайшов гранату, яку вирішив привласнити та приніс її додому. Про свою знахідку нікому не розповідав. Про те, що знайдена ним граната є вибуховим пристроєм він усвідомлював та розумів, дозволу на зберігання вибухової речовини він не отримував. Пояснив, що вищевказану гранату він не здав у поліцію, оскільки не мав на це часу. 16.03.2023 року в ході проведення обшуку по місцю його проживання гранату було виявлено працівниками поліції та вилучено.

Судом встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінальних правопорушень, форма вини і мотиви кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України як придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та за ч.1 ст.263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільненням від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно кримінальний проступок та тяжкий злочин, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім як позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він вдруге притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, тимчасово непрацюючий, неодружений, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні немає.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 31.03.2023 р. ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас, обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та у разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вбачає за доцільне покласти на нього додатковий обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення двох судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 5 474,62 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 118, 124, 129, 349, 368-371, 373-374 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання :

за ч.1 ст.309 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Повідомити ОСОБА_4 про те, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 5 474 (п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 62 коп.

Речові докази :

- суху подрібнену речовину та сухі стебла рослини, які є наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 9,889 г (в перерахунку на висушену речовину) та поміщені до сейф пакету Експертної служби МВС України №2181544, передані на відповідальне зберігання до камери схову ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити;

- корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 (спорядженим зарядом вибухової речовини), який знищений на уламки під час проведення експериментального вибуху, переупакований в сейф-пакет Експертної служби МВС України № 3820924,переданий на відповідальне зберігання до камери схову ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1