Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/446/23
провадження № 1-кп/624/56/23
ВИРОК

іменем України

смт. Кегичівка 08 серпня 2023 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000047 та №90000681, об`єднані в одне, стосовно якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Антонівка, Кегичівського району, Харківської області, українець, громадянин України, не військовозобов`язаний, освіта неповна загальна середня, навчається на третьому курсі Кегичівського ПТУ №60 за спеціальністю «слюсар-водій-тракторист», не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, інвалідності не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не засуджений,

- у вчиненні кримінальних правопорушень - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року наказом Кегичівського районного суду Харківської області по справі 624/585/19, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового наказу виданого Кегичівським районним судом Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі 624/585/19, Кегичівським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відкрито виконавче провадження №60097343 від 18 вересня 2019 року про примусове стягнення з ОСОБА_4 аліментних платежів на утримання неповнолітньої доньки.

ОСОБА_4 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів встановлених судовим Наказом від 21 серпня 2019 року по справі 624/585/19 в період з серпня 2019 року по грудень 2019 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у січні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1804,00 гривень, у лютому 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1932,00 гривень, у березні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1319,73 гривень, у квітні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1500,00 гривень, у травні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2150,00 гривень, у червні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2000,00 гривень, період з липня 2020 року по серпень 2020 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у вересні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1000,00 гривень, в період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у грудні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 485,10 гривень, у січні 2021 року не здійснив виплату щомісячного аліментного платежу, 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2881,15 гривень, у березні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1437,62 гривень, у квітні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1695,98 гривень, у травні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1289,02 гривень, у червні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 416,96 гривень, в період з липня 2021 року по березень 2022 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у квітні 2022 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 3792,52 гривень, в період з травня 2022 року по липень 2022 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у серпні 2022 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1500,00 гривень, з вересня 2022 року по травень 2023 року не здійснював виплати щомісячних аліментних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість станом на червень 2023 року у сумі 89160,36 гривень.

ОСОБА_4 починаючи з серпня 2019 року по теперішній час не перебував на обліку в Кегичівській районній філії Харківського обласного центру зайнятості.

ОСОБА_4 відомо про обов`язковість виконання судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі № 624/585/19, який неодноразово під час виконавчого провадження № 60097343 від 18 вересня 2019 року попереджався працівниками Кегичівського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про необхідність сплачувати кошти на утримання неповнолітньої доньки, а також про відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки, але будучи фізично здоровим та маючи реальну змогу працювати та виконувати рішення суду, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, систематично не сплачував аліментів.

Крім того, ОСОБА_4 обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я не має, інвалідом не являється, заходів щодо працевлаштування не вживав, однак отримував певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, кошти на утримання доньки (аліменти) систематично не сплачував, участі в утриманні неповнолітньої доньки не приймав, будь-якої іншої допомоги не надавав.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. 7, ч. 8, ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виховати з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст.180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на не виконання рішення суду (приховування доходів, зміну місяця проживання чи місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діянні можуть виразитись, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють вказаного обов`язку.

За змістом ст. 27 Конвенції ООН та вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», а саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_4 не виконує судовий наказ Кегичівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі № 624/585/19 про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № 60097343 від 18 вересня 2019 року заборгованості зі сплати аліментів у період з серпня 2019 року по червень 2023 року у сумі 89160,36 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проступок передбачений ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2022 року у справі № 624/720/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2022 року, яка набрала законної сили 25 листопада 2022 року та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин:

05 червня 2023 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом «Дельта» рухався по вулиці Космонавтів в смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, де був зупинений працівниками ГРПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, які винесли відносно останнього постанову від 05 червня 2023 року серія БАД №627811 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та склали протокол про адміністративне правопорушення від 05 червня 2023 року серії ААД №327540, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 08 червня 2023 року по справі № 624/463/23, що набрала в законної сили 20 червня 2023 року ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 гривень в дохід держави з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що надбала законної сили.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, щиро розкаявся, підтвердив обставини справи, запевнив про недопущення подібного у майбутньому, вказав, що буде сплачувати аліменти, знає про це, офіційних доходів не має, має незначний тимчасовий заробіток.

Потерпіла ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість через прокурора подала заяву про те, що судовий розгляд просить проводить без її участі, щодо міри покарання погоджується з прокурором.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи можливість з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести цей розгляд без потерпілої.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням документів про дані щодо особи обвинуваченого. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені документи кримінального провадження: копія паспорта обвинуваченого та картки ІПН, з підтвердження анкетних даних, довідки про те, що ОСОБА_4 на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ, Красноградської РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, військовозобов`язаних запасу не перебуває, вимога про відсутність судимостей у обвинуваченого, копія вироку Кегичівського районного суду від 21 вересня 2022 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, призначено покарання 100 годин громадських робіт, довідка характеристика, згідно якої обвинувачений характеризується посередньо, як такий, що офіційно не працевлаштований, має трьох неповнолітніх дітей, студент.

Також, у судовому засіданні досліджена досудова доповідь відносно ОСОБА_4 відповідно до якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як високий. Орган пробації вважає, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становитиме високу небезпеку для суспільства (втому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо у винятковому порядку, за умови здійснення з боку органу пробації нагляду високого рівня інтенсивності та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для позитивної зміни суб`єкта пробації шляхом розвитку та підтримки в нього навичок конструктивного та критичного мислення, формування навичок рефлексії, планування та постановки цілей, а також сприяння розвитку співпраці у взаєминах з оточенням та соціально прийнятих норм поведінки, усвідомлення необхідності зменшення шкоди від вживання алкогольних напоїв. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, органу пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до п.2,4 ч.3 ст. 76 КК України.

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склади кримінальних правопорушень проступку та злочину.

Встановлено, що 21 серпня 2019 року наказом Кегичівського районного суду Харківської області по справі 624/585/19, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового наказу виданого Кегичівським районним судом Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі 624/585/19, Кегичівським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відкрито виконавче провадження №60097343 від 18 вересня 2019 року про примусове стягнення з ОСОБА_4 аліментних платежів на утримання неповнолітньої доньки.

ОСОБА_4 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів встановлених судовим Наказом від 21 серпня 2019 року по справі 624/585/19 в період з серпня 2019 року по грудень 2019 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у січні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1804,00 гривень, у лютому 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1932,00 гривень, у березні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1319,73 гривень, у квітні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1500,00 гривень, у травні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2150,00 гривень, у червні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2000,00 гривень, період з липня 2020 року по серпень 2020 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у вересні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1000,00 гривень, в період з жовтня 2020 року по листопад 2020 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у грудні 2020 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 485,10 гривень, у січні 2021 року не здійснив виплату щомісячного аліментного платежу, 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 2881,15 гривень, у березні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1437,62 гривень, у квітні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1695,98 гривень, у травні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1289,02 гривень, у червні 2021 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 416,96 гривень, в період з липня 2021 року по березень 2022 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у квітні 2022 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 3792,52 гривень, в період з травня 2022 року по липень 2022 року не сплачував щомісячні аліментні платежі, у серпні 2022 року сплатив щомісячний аліментний платіж у сумі 1500,00 гривень, з вересня 2022 року по травень 2023 року не здійснював виплати щомісячних аліментних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість станом на червень 2023 року у сумі 89160,36 гривень.

ОСОБА_4 починаючи з серпня 2019 року по теперішній час не перебував на обліку в Кегичівській районній філії Харківського обласного центру зайнятості.

ОСОБА_4 відомо про обов`язковість виконання судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі № 624/585/19, який неодноразово під час виконавчого провадження № 60097343 від 18 вересня 2019 року попереджався працівниками Кегичівського відділу державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про необхідність сплачувати кошти на утримання неповнолітньої доньки, а також про відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки, але будучи фізично здоровим та маючи реальну змогу працювати та виконувати рішення суду, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, систематично не сплачував аліментів.

Крім того, ОСОБА_4 обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я не має, інвалідом не являється, заходів щодо працевлаштування не вживав, однак отримував певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, кошти на утримання доньки (аліменти) систематично не сплачував, участі в утриманні неповнолітньої доньки не приймав, будь-якої іншої допомоги не надавав.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. 7, ч. 8, ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виховати з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст.180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на не виконання рішення суду (приховування доходів, зміну місяця проживання чи місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діянні можуть виразитись, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють вказаного обов`язку.

За змістом ст. 27 Конвенції ООН та вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», а саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_4 не виконує судовий наказ Кегичівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2019 року по справі № 624/585/19 про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № 60097343 від 18 вересня 2019 року заборгованості зі сплати аліментів у період з серпня 2019 року по червень 2023 року у сумі 89160,36 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проступок передбачений ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Також, постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2022 року у справі № 624/720/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2022 року, яка набрала законної сили 25 листопада 2022 року та будучи ознайомлений з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, якою його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин:

05 червня 2023 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом «Дельта» рухався по вулиці Космонавтів в смт. Кегичівка Красноградського району Харківської області, де був зупинений працівниками ГРПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, які винесли відносно останнього постанову від 05 червня 2023 року серія БАД №627811 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та склали протокол про адміністративне правопорушення від 05 червня 2023 року серії ААД №327540, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 08 червня 2023 року по справі № 624/463/23, що набрала в законної сили 20 червня 2023 року ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 гривень в дохід держави з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на три роки.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що надбала законної сили.

ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до кримінального проступку та нетяжкий злочин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що його обтяжує, згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, думки потерпілої, особи винного, який розкаюється, проте не працює, має лише тимчасові заробітки, обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 міру покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 164 та ч.1 ст. 382 КК України, у виді обмеженні та позбавлення волі відповідно.

При цьому враховується, що відповідно ч.1 ст.72 ККУкраїни при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Крім цього, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого з вищезазначених підстав, відповідно до ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Суд визнає за необхідне призначити покарання запропоноване прокурором, оскільки обвинувачений, крім того, з цим погодився.

Суд визнає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст.164 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст.382 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання:

-за ч.1 ст. 164 КК України 1 рік обмеження волі,

-за ч.1 ст. 382 КК України 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі перевести у 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Згідно з п.1,2 ч.1 та п.2,4 ч.3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений в Харківській апеляційний суд, через Кегичівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1