Справа № 369/1672/23
Провадження №1-кп/369/1576/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002985 від 28 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка Харківської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює на посаді спеціаліста з відвантаження товарів ТОВ «Новус Україна», проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (далі КК України),

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002985 від 28 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в якому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави, який неодноразово було продовжено останній раз ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2023 року до 15 липня 2023 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , строку тримання під вартою на 60 днів, без альтернативи внесення застави. В обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, може ухилятись від суду з метою уникнути покарання. Також обвинувачений може протиправно впливати на спеціалістів, експерта у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показань. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, а тому для забезпечення виконання процесуальних обов`язків, а також належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні просив продовжити строк застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При обговоренні клопотання прокурора, захисник ОСОБА_5 заперечила проти клопотання прокурора та просила застосувати відносно обвинуваченого, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. Вважала, що клопотання прокурора є аналогічним раніше поданому, хоча вказані ризики і зменшились. Крім того, вказала, що заявлені прокурором ризики є необґрунтованими та нічим не підтверджені, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити повністю. Вказувала, що наявність ризиків прокурор, на її думку, обґрунтовує лише тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. Наголошувала, що в її підзахисного є стійкі соціальні зв`язки, він не має наміру переховуватися від суду та протиправно впливати на спеціалістів, експертів, має поганий стан здоров`я, просила суд звернути увагу, що в умовах несвободи обвинувачений двічі переніс інфаркт, його стан здоров`я погіршується, а належну медичну допомогу він не отримує, проте підтвердження того, що її підзахисному належна медична допомога в умовах СІЗО не надається надати не може.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт, оскільки він має стійкі соціальні зв`язки, а саме: на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та мати похилого віку, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити повністю. Стверджував, що має погане самопочуття після інфарктів. Вказував, що належного медичного забезпечення в умовах СІЗО він не отримує. При цьому, зазначив, що письмової відмови у забезпеченні належного медичного лікування в умовах СІЗО він не отримував, а проживати він зможе в квартирі матері.

Прокурор заперечив проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважав, що цей запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, зазначив, що за місцем проживання обвинуваченого проживає його двоє неповнолітніх дітей та просив врахувати характер вчинення кримінального правопорушення, що інкримінують обвинуваченому ОСОБА_4 .

За таких обставин, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, ознайомившись з клопотанням, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно до події працював в ТОВ «Новус», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, матір похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та має стан здоров`я, який відповідає перебігу наявних хронічних захворювань, тобто є задовільним.

Однак, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у випадку визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Даних про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, як того просила сторона захисту, посилаючись у тому числі на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та відсутність належного медичного забезпечення в СІЗО, не є достатніми, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.

Більше того, будь-яких доказів того, що за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме в умовах СІЗО відсутнє медичне забезпечення чи обвинуваченому відмовлено в наданні медичної допомоги за першою вимогою, стороною захисту суду не надано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, починаючи з 10 липня 2023 року до 07 вересня 2023 року включно, без альтернативи внесення застави, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 392, 395 КПК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 10 липня 2023 року до 07 вересня 2023 року, включно, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1