УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000592 від 28.10.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме:

-трикімнатну квартиру загальною площею 75,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1.

-автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_6 кузов № НОМЕР_7 ..

Заборонити розпорядження зазначеним вище майном підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам, а також вчинення дій щодо відчуження вказаного майна.

Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000592 від 28.10.2022 за підозрою громадянина російської федерації ОСОБА_6 , громадян України ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України, громадян російської федерації ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , громадянина України ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111-1 КК України процесуальне керівництво у якому здійснюється Офісом Генерального прокурора.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що військово-політичне керівництво російської федерації, з метою досягнення цілей т.зв. «спеціальної військової операції» на території України, окрім використання збройних сил, шляхом створення на тимчасово окупованих територіях власних підконтрольних та підзвітних медіа структур, а також використання медіа структур російської федерації, веде постійну інформаційно-агітаційну війну, інформаційно-психологічну операцію, розповсюджуючи через засоби масової інформації фейкові новини, програми, а також агітаційні публікації на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, які спрямовані на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України.

09.06.2023 громадянину російської федерації ОСОБА_6 , громадянам України ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно відповіді на доручення слідчого Управлінням контррозвідувальних заходів із захисту національної інформаційної сфери України Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України за вх. № 5466-С від 19.06.2023, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на території України на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно (довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно: №335612227 від 14.06.2023), встановлено, що має у своїй власності наступне нерухоме майно, зокрема: трикімнатна квартира загальною площею 75,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1.

Крім того, згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (вх. № 7645 від 22.06.2023) встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 ; автомобіль марки ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 ; автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 .

Для забезпечення можливої конфіскації майна виникла необхідність у накладені арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

-трикімнатна квартира загальною площею 75,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1.

-автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_6 кузов № НОМЕР_7 .

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, накладення арешту на майно, яке фактично належить ОСОБА_5 є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою забезпечення відшкодування підозрюваним шкоди, заподіяної вчиненням суспільно-небезпечного діяння, а також недопущення відчуження наведеного майна.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у ході досудового розслідування не встановлено.

Метою накладення арешту на майно відповідно до пункту 3 частини 2 статті 170 КПК України є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання. Надано заяву в якій просить розгляд клопотання здійснювати без її участі, підтримує вимоги викладенні у клопотанні, просить його задовольнити.

Підозрюваний у судове засідання не викликався, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000592 від 28.10.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111- 1 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 111- 1КК України, у кримінальному провадженні №0000592 від 28.10.2022.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Санкцією ч. 6 ст. 111-1 КК України за якою підозрюється ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої

З довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно: №335612227 від 14.06.2023 Брикову на праві приватної власності належить трикімнатна квартира загальною площею 75,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1.

Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (вх. № 7645 від 22.06.2023) встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_2 ; автомобіль марки ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 ; автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 .

Під час розгляду клопотання слідим суддею перевірено наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, досліджені письмові матеріали клопотання, та з`ясовані всі необхідні обставини, які повинні бути встановлені та враховані для прийняття рішення.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Виходячи з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, майно яке за вироком суду може бути конфісковано, а також існування обґрунтованої підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення конфіскації, а тому арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити та накласти арешт на майно зазначене у клопотанні, оскільки це необхідно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Накласти арешт на належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 майно, а саме:

-трикімнатну квартиру загальною площею 75,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1.

-автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO WAGON, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 968М, номерний знак НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_6 кузов № НОМЕР_7 .

Заборонити розпорядження зазначеним вище майном підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам, а також вчинення дій щодо відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1