Справа № 136/1185/22
провадження №1-кп/136/86/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 04.07.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

інших учасників

потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 о 19:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого умислу на завдання фізичного болю, через особисту неприязнь внаслідок ревнощів до ОСОБА_7 , усвідомлюючи свої суспільно-небезпечні дії та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, керуючи мотоблоком марки ZUBR JR-Q79E, синього кольору, виїхавши з подвір`я, не реагуючи на прохання ОСОБА_7 зупинити мотоблок, під`їхавши до останньої, умисно скерував кермо вищевказаного транспортного засобу у напрямку потерпілої ОСОБА_7 , яка стояла на узбіччі дороги, внаслідок чого здійснив наїзд на неї.

У свою чергу ОСОБА_7 зазнавши удару вказаним предметом, відчула різкий фізичний біль в області колін без порушення анатомічної цілісності тканин, на втримавши рівноваги впала на проїжджу частини дороги, від чого отримала легкі тілесні ушкодження.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, просив пробачення у потерпілої в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні, вказала, що обставини за яких було вчинено кримінальний проступок нею визнаються у повному обсязі, утім примирення із обвинуваченим є неможливим, в силу її суб`єктивного ставлення до останнього та неприязних відносин із ним, при призначенні покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що відповідає положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного, а саме: ОСОБА_3 не одружений; неповнолітніх дітей не має; має матір ОСОБА_8 , яка хворіє та потребує його допомоги; вперше притягується до кримінальної відповідальності; на обліку в лікаря психіатра не перебуває за допомогою на протязі останніх трьох років не звертався; в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.

Як слідує із висновку судово-психіатричної експертизи за №135 від 26.12.2022, в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, останній виявляв психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із відхиленням у поведінці (F70.8). У період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_3 діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час у ОСОБА_3 виявлений психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відхиленням у поведінці. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений щиро каявся у вчиненому, виявив жаль з приводу вчиненого ним діяння, вину визнавав, отож усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, засуджує свою поведінку, висловлює готовність понести покарання, просив пробачення в потерпілої.

Визнаючи таку обставину пом`якшуючою покарання обвинуваченого, суд враховує усталену практику Верховного Суду висловлену у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, позиції прокурора та потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

При цьому, суд приймає до уваги те, що обвинувачений запевнив, що отримуваний ним дохід дозволить сплатити штраф та не буде для нього надмірним тягарем.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Судом також встановлено, що ухвалою суду від 07.07.2022 було накладено арешт на майно відповідно до ухвали слідчого судді Липовецького районного суду, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речові докази, а саме: мотоблок марки ZUBR JR-Q79Е синього кольору, що перебуває на штраф майданчику ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, законним володільцем якого є ОСОБА_3 , - конфіскувати, арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.07.2022, - не скасовувати.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після проголошення вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Світлана ШПОРТУН