УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 722/1468/21

провадження № 51-2470ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_6

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232

від 09 листопада 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 ), такого, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_11. на вирок Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження, одним із доводів у касаційній

скарзі захисника про незаконність вироку апеляційного суду у справі щодо

ОСОБА_1 є аргументи про те, що апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, в порушення ч. 3 ст. 404 КПК України з власної ініціативи

без відповідного клопотання учасника судового провадження повторно дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, досліджені у суді першої інстанції, чим погіршив становище його підзахисного.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 вересня 2022 року

у справі № 183/2033/21 (провадження № 51-991км22), в аналогічній ситуації колегія суддів дійшла висновку, що дослідження доказів колегією суддів апеляційного

суду без клопотання сторін при ухваленні нового вироку апеляційним судом

не становить порушення вимог КПК України.

Водночас із метою забезпечення єдності судової практики Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати, дійшовши переконання про необхідність відступити від указаної вище позиції колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, в аналогічній ситуації, вбачаючи, що дослідження судом апеляційної інстанції за власною ініціативою доказів для встановлення окремих обставин, що підлягають доказуванню, або надання іншої оцінки окремим доказам, які були по іншому оцінені місцевим судом, в ході розгляду апеляційної скарги на погіршення становища обвинуваченого, становить істотне порушення вимог КПК України, а саме закріпленого у ст. 22 КПК України принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передав у порядку, передбаченому ст. 434-1 КПК України, кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_16 в інтересах засудженого ОСОБА_2 , захисника

ОСОБА_17 в інтересах засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_12

в інтересах засудженого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 на вирок Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (справа № 537/984/20, провадження № 51-1747км22) на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для формування висновку

з наведеного питання.

З огляду на положення ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року

№ 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо повноважень Верховного Суду із забезпечення сталості та єдності судової практики колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне відкласти касаційний розгляд на іншу дату.

Керуючись ч. 4 ст. 371, ст. 434 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відкласти розгляд касаційної скарги захисника ОСОБА_11. на вирок Чернівецького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_1 на 11:40 21 лютого 2023 року.

Про місце і час касаційного розгляду повідомити учасникам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню

не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15