1Справа № 335/8207/22 1-кп/335/403/2023
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2022 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовжений згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, біля буд. 156, шляхом ривку відкрито викрав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_4 , в якій знаходилося наступне майно: грошові кошти в сумі 100 доларів США, 500 гривень однією купюрою та 20 гривень (однією купюрою по 10 гривень та двома купюрами по 5 гривень); банківська картка банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , бонусні картки ТОВ «Апельмон» та ТОВ «Сільпо-фуд», косметичка жіноча з косметикою в середині, парасолька та пара шкіряних рукавиць, ключ, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.
Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме грошові кошти в сумі 100 доларів США та 500 гривень однією купюрою залишив собі, а жіночу сумку, в якій знаходилось вищевказане майно викинув біля будинку №3 по бульвару Центральному в м. Запоріжжі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою провину, та пояснив, що 03.11.2022 ввечері він знаходився біля кіоску по вул.Гагаріна в м.Запоріжжя, купував там цигарки, побачив жінку, вирвав у неї сумку, яку вона тримала в руці, та побіг по «зебрі» через дорогу, жінка кричала йому «стій», він забіг в арку між будинками, з сумки забрав гроші, а саме 100 доларів та 500 гривень, а сумку викинув в сміттєвий бак.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 03.11.2022 року близько 7 години вечора, вона йшла по вул.Гагаріна в м.Запоріжжя, на перехресті дороги у неї обвинувачений вирвав з її руки сумку, та побіг у двір багатоповерхівок, вона кричала йому вслід, однак він не реагував. Після чого вона викликала поліцію. В сумці були гроші, а саме 100 доларів та 500 гривень, банківська картка та інші картки. Сумку в подальшому їй повернули в поліції, викрадену суму грошей повністю відшкодувала мати обвинуваченого. Також просила суд суворо не карати обвинуваченого.
Захисник, не заперечуючи винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення просив призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 та ст. 75 КК України, яке буде не пов`язане із фактичним позбавленням волі.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи.
Обвинувачений підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Вказаний злочин згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання, на час вчинення злочину не працював, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
З огляду на наявність двох пом`якшуючих обставин, з урахуванням особи винного, суд вважає можливим призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання покарання, передбачене ч.4 ст.186 КК України з застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченго від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Що стосується доводів захисника про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону, тому суд не знаходить підстав для звільнення від призначеного покарання обвинуваченого за ст.75 КК України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Суд вважає, що наведені дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, не дають підстав зробити висновок про можливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування ним покарання. Крім того, суд звертає увагу, що застосовуючи положення ст. 69 КК України, суд зазначив, які саме обставини справи та дані про особу винного визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Як зазначив Верховний суд України в постанові від 26.06.2019 у справі № 459/3399/17, врахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до засудженої положень ст. 69 КК України і призначення їй покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього достатні підстави, яких суд не вбачає.
Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі відповідно до ст.100 КПК України: кофту сірого кольору з капюшоном, джинсові штани темно-синього кольору, пара кросівок чорного кольору, банківська карта «Укргазбанку № НОМЕР_2 , ключ з брелком, які передані на відповідальне зберігання до ВП № 1 ЗРУА ГУНП в Запорізькій області у вигляді 3 картонних коробок та у спец пакеті sud 1021342 слід передати ОСОБА_6 за належністю; грошові кошти в сумі 860 гривень (4 купюри номіналом 200 гривень (ПЕ8489918, СЛ 2070818,ХД6957583,ХА5267763), купюра номіналом 50 гривень (УМ8195365), 2 купюри номіналом 5 гривень (УЕ0087168,УЕ4342932), упаковані до спец пакету № WAR 0086696, на які судом не встановлено підстави їх набуття, слід конфіскувати; сумку коричневого кольору, банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , бонусні карти ТОВ «Апельмон»,ТОВ «Сільпо-фуд», косметичку, парасольку, пару шкіряних рукавиць, ключ, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , слід залишити потерпілій ОСОБА_4 ; диск із записом з камер відеоспостереження на ЗТЗ «Гагаріна» по пр.Соборному в м.Запоріжжя, оптичний диск Омега, слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
Судові витрати по справі відсутні.
Згідно з протоколом затримання від 04.11.2022 р. ОСОБА_6 був затриманий 04.11.2022 р. о 19 год. 06 хв.
Клопотань про застосування, зміну або припинення заходів забезпечення кримінального провадження до суду не надходило.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2022 р. запобіжний захід відносно ОСОБА_6 обраний у вигляді тримання під вартою, строк якого слід відраховувати з 04.11.2022 р., з цієї дати суд обчислює обвинуваченому строк відбування покарання, та вважає необхідним до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2022 р. накладено арешт на майно: кофту сірого кольору з капюшоном, джинсові штани темно-синього кольору, пару кросівок чорного кольору, банківську карту «Укргазбанку № НОМЕР_2 , ключ з брелком, грошові кошти в сумі 860 гривень. Враховуючи, що зазначене майно визнано речовими доказами та їх доля вирішена в порядку ст.100 КПК України, суд вважає за доцільне скасувати арешт на майно.
Керуючись ст.ст.368,370,374КПК України,суд
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 04 листопада 2022 року.
- кофту сірого кольору з капюшоном, джинсові штани темно-синього кольору, пару кросівок чорного кольору, банківську карту «Укргазбанку № НОМЕР_2 , ключ з брелком, які передані на відповідальне зберігання до ВП № 1 ЗРУА ГУНП в Запорізькій області у вигляді 3 картонних коробок та у спец пакеті sud 1021342,- передати ОСОБА_6 ;
- грошові кошти в сумі 860 гривень (4 купюри номіналом 200 гривень (ПЕ8489918, СЛ 2070818,ХД6957583,ХА5267763), купюра номіналом 50 гривень (УМ8195365), 2 купюри номіналом 5 гривень (УЕ0087168,УЕ4342932), упаковані до спец пакету № WAR 0086696, конфіскувати;
- сумку коричневого кольору, банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , бонусні карти ТОВ «Апельмон»,ТОВ «Сільпо-фуд», косметичку парасольку, пару шкіряних рукавиць, ключ, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити потерпілій ОСОБА_4 ;
- диск із записом з камер відеоспостереження на ЗТЗ «Гагаріна» по пр.Соборному в м.Запоріжжя, оптичний диск Омега, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
Арешт на майно: кофту сірого кольору з капюшоном, джинсові штани темно-синього кольору, пару кросівок чорного кольору, банківську карту «Укргазбанку № НОМЕР_2 , ключ з брелком, грошові кошти в сумі 860 гривень, - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1