Справа № 619/140/18
Провадження № 1-кп/535/63/22
УХВАЛА

12 грудня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2017 за №0001540 та 21.06.2020 за №0000735 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.121 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 16.12.2022 року. Обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

09.12.2022 року прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного та продовженого щодо обвинуваченого, на шістдесят діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього, зокрема з метою запобігання спробам останнього вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не здатні усунути вищевказані ризики.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею клопотання з підстав у ньому зазначених.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечує та зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як підставу для продовження строку дії обраного щодо нього запобіжного заходу. Обвинувачений пояснив, що він не має наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілих, які до нього претензій не мають, та свідків, які давали показання на його користь, чи вчинити інше кримінальне правопорушення. У справі відсутні докази на обґрунтування його вини вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, а тому він зобов`язується доводити свою невинуватість у їх вчиненні. Зазначив, що не має на меті перешкоджати судовому розгляду справи іншим чином та має намір проходити військову службу з метою захисту України на період воєнного стану, однак зазначив, що з відповідним клопотанням у порядку ст.616 КПК України до прокурора не звертався. Вказав на те, що він протягом тривалого часу утримується під вартою, раніше щодо нього був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вина його у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена належними доказами, тому він вважає, що обраний у даний час щодо нього запобіжний захід може бути змінений на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав, зазначених обвинуваченим, та вказала, що клопотання є необґрунтованим, формальним, прокурором не надано докази наявності ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, вважає за можливе змінити обраний запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки обвинувачений має інвалідність, батьків та бабусю, які за станом здоров`я потребують догляду з боку обвинуваченого. Обвинувачений не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі не може залишити територію України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, оскільки він є військовозобов`язаним.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав.

На підставі ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.121 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та від п`яти до восьми років відповідно.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

До суду клопотання прокурора про скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не надходило.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням викладених обставин є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищезазначені ризики, а тому суд приходить до переконливого висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду, а також забезпечення виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, те, що він обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, враховуючи відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду, вчинення тиску на потерпілих, свідків, які не були допитані судом, оскільки судове провадження по даному кримінальному провадженню лише розпочинається, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 09.02.2023 року включно.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.121 КК України, продовжити на строк 60 днів, тобто до 09.02.2023 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя