Провадження № 11-кп/824/4003/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

8 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої юридичної особи «ЕПЛ Хіллз Інвестментс Лімітед» адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2022 року, якою продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 3 грудня 2022 року включно та визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 125 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Печерського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження №0000032 від 31.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року клопотання прокурора задоволено,продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 3 грудня 2022 року включно та визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 125 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 3 грудня 2022 року включно із визначенням ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 125 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вважає, що ухвала підлягає скасуванню на підставі неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що подане клопотання прокурора не містить жодного додатку, відсутні копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання; як цього вимагає п.1) ч.3 ст.184 КПК України, а от же і відсутні докази обґрунтованої підозри (обвинувачення) п.1) ч.1 ст.194 КПК України і жодні докази наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, п.2) ч.1 ст.194 КПК України. Більш того, зазначає, що подане прокурором клопотання - це точна копія клопотання про застосування запобіжного заходу від 24.05.2022, клопотань про продовження строку запобіжного заходу від 05.07.2022 та від 08.08.2022, навіть помилки теж самі, що чітко вказує на відсутність будь-яких змін в обґрунтуванні прокурором необхідності продовження запобіжного заходу та відсутності обставин, які б свідчили про те, що заявлені прокурором ризики, не зменшились чи з`явились нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою. Вважає, що судом першої інстанції не було перевірено чинність попередніх ухвал слідчого судді в частині обчислення строку тримання під вартою підозрюваного (обвинуваченого), що призвело до позбавлення свободи ОСОБА_6 за відсутності судового рішення щонайменше протягом десяти днів. Крім того, захисник зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Зазначає також, що жодних реальних збитків потерпілому сьогодні в кримінальному провадженні не завдано і висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що під час вирішення питання щодо продовження заходу забезпечення кримінального провадження судом першої інстанції було допущено неправильне тлумачення Закону України про кримінальну відповідальність, а саме диспозиції ч. 3 ст. 206-2 КК України. Вважає, що ОСОБА_6 мав право здійснювати реалізацію корпоративних прав, що виключає можливість кваліфікації його дій за ст.206-2 КК України через відсутність такої обов`язкової ознаки як «протиправність».

Заслухавши думки обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, думку представника потерпілої юридичної особи «ЕПЛ Хіллз Інвестментс Лімітед», який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого, його захисників та представника потерпілої юридичної особи для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочину, який йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 його майновий стан, та дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 125 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

Посилання в апеляційній скарзі захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України та неправильного тлумачення Закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Враховуючи те, що КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Отже, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 дій, вважає, що відповідно до змісту обвинувального акту, всупереч доводам апеляційної скарги, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Питання ж про допустимість, належність та достатність доказів сторони обвинувачення повинно вирішуватись судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2022 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 3 грудня 2022 року включно та визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 325 526 000 (триста двадцять п`ять мільйонів п`ятсот двадцять шість тисяч) гривень, що дорівнює 125 202 прожиткових мінімумів для працездатних осіб залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя