Справа № 462/4407/22
Провадження 1-кп/462/216/23
У Х В А Л А

25 січня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000349 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2022 року кримінальне провадження № 0000349 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Залізничного районного суду міста Львова.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (яке у тому числі подав письмово 23.01.2023 року) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує у тому числі тим, що у ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для звернення до суду із клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики не минули та не зменшились. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зазначене кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а, отже, з метою уникнення такої відповідальності останній може переховуватись від суду. Також зазначає, що останній немає постійного місця проживання на території м. Львова та Львівської області, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, що у тому числі свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів. Окрім цього, наявний ризик незаконного впливу на свідка. Зазначає також, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє 16.11.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 72 КК України на 80 годин громадських робіт і штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. Окрім цього, сторона обвинувачення зазначає про наявність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які передбачені у ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вік, який не перешкоджає застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність перешкод щодо застосування до обвинуваченого запобіжних заходів, відтак зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не в силі запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку, тому просить суд задовольнити подане клопотання.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, з огляду на мотиви викладені у ньому, просить суд таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні не заперечили проти продовження строків тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане письмове клопотання, дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.11.2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 (шістдесят) днів до 27.01.2023 року включно.

Мотиви, застосоване законодавство та висновки суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 суд зазначив, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Із системного аналізу норм ст. 183 КПК України та ст. 199 КПК України випливає, що підставою для продовження строку тримання особи під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що оцінюючи особу обвинуваченого та вчинені ним правопорушення, сторона обвинувачення з огляду на ст. 177 КПК України вбачає усі підстави для продовження строку тримання під вартою у зв`язку із наявними ризиками, а саме: можливістю обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у судовому засіданні (та у письмовому клопотанні) підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Крім цього, суд зважає на відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

За змістом закону тримання під вартою, як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197, 314, 315, 372, 395 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.03.2023 року включно.

Копія ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручається обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) - для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1