Справа № 303/3681/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/76/20 за зміненою апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2018.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , неодружений, з вищою освітою, непрацюючий, згідно ст. 89 КК України не судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 (два) роки, з покладенням відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: грубо подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка після проведення судово-хімічної експертизи опечатана в пакет експертної служби № 2154988 та 80 (вісімдесят) рослин коноплі, які після проведення судово-хімічної експертизи поміщені в полімерний мішок білого кольору, горловина якого зав`язана нитками коричневого кольору, кінці ниток заклеєні паперовою биркою з відбитком круглої печатки, та зберігаються у камері речових доказів Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, передано військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1731 грн 80 коп.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 12.04.2017, у своєму городі за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер

-2-

своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, для власних цілей, без мети збуту, без передбаченого законом дозволу, здійснив посів та в подальшому вирощував рослини коноплі в кількості 80 (вісімдесят) штук, які згідно висновку експерта № 6/334 від 09.06.2017 мають ботанічні ознаки коноплі, містять тетрагідроканабінол і є рослинами коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.

Крім того, 30.05.2017 на городі по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, для власних потреб, без мети збуту, зірвав листя із стебел рослин коноплі, які незаконно виростив та зберігав його на дерев`яному столі в бесідці, що знаходиться на подвір`ї за місцем його проживання. Згідно висновку експерта № 6/333 від 08.06.2017, зірване листя являється грубо подрібненою речовиною, рослинного походження, має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 32,4934 г.

01.06.2017 у період часу з 07 год 35 хв по 08 год 30 хв, працівниками Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області було проведено обшук по місцю проживання ОСОБА_8 , а саме в АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2017, в ході якого вищевказані рослини та речовини було виявлено та вилучено.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок необґрунтованого застосування ст. 75 КК України. Просить в частині призначення ОСОБА_8 покарання вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки; за ч. 2 ст. 310 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, а в решті вирок залишити без змін. Вважає, що суд не навів переконливих доводів про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Враховуючи обставини вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисні, корисливі злочини, проте належних висновків не зробив, не працевлаштований, вважає, що застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення його, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. Крім того прокурор просить врахувати, що у ОСОБА_8 вилучено наркотичний засіб - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 32,4934 г, що могло призвести до його подальшого збуту.

У зміненій апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду від 03.01.2018 стосовно ОСОБА_8 в частині визнання його винуватим і призначення покарання за ч. 2 ст. 309 КК України змінити. Вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 03 (три) роки та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки й на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 02 (два) роки з покладенням на

-3-

нього відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК України обов`язків. В решті вирок суду залишити без змін. В обґрунтування внесених до апеляційної скарги змін прокурор вказує на те, що Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 у диспозицію ч. 2 ст. 309 КК України внесено зміни, та передбачено кримінальну відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. За вироком суду дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту особою, яка раніше вчинила один з злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України. Таким чином, з урахуванням положень ст. 5 КК України, дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Просить врахувати, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_5 вимоги зміненої апеляційної скарги в частині необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України підтримав та заперечив проти застосування при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 70 КК України, з огляду на те, що на час апеляційного розгляду закінчились строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому, з цих підстав, його слід звільнити від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 цього Кодексу.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, неявка яких, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, причини неявки не повідомили.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги з урахуванням внесених до неї змін, думку прокурора, який частково підтримав змінену апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що змінена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок суду на час його ухвалення відповідав у повній мірі.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками

-4-

кримінального провадження не оскаржуються, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 310 КК України, а також призначене за дане кримінальне правопорушення покарання та висновок про наявність підстав для застосування положень ст. 75, 76 КК України, а тому апеляційним судом у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряються.

Разом з тим, з огляду на фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, та доведеність винуватості, станом на день постановлення вироку суду, вірною була кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах доведеного обвинувачення суд першої інстанції враховував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, та із застосуванням положень ст. 70 КК України, визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та звільнив його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Що стосується доводів зміненої апеляційної скарги прокурора про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 309 на ч. 1 ст. 309 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020, визначено поняття кримінального проступку, кримінально-правові наслідки, пов`язані з вчиненням таких правопорушень, особливості їх досудового розслідування та судового розгляду. Вказаним законодавчим актом викладено у новій редакції ч. 2 ст. 309 КК України.

Тому, виходячи з положень ст. 5 КК України, оскільки зміст нової кваліфікуючої ознаки «дії, вчинені протягом року після засудження за ст. 309 КК України» вужче поняття «повторність» (обмежена можливість правозастосування річним терміном з моменту засудження особи і тільки за однорідний злочин), відтак Законом № 2617-VIII покращується становище обвинуваченого, а тому він має зворотну дію в часі на всі випадки засудження за ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою «повторність».

Диспозиція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, а частина 2 цієї статті вказує на ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

-5-

Отже, з 01.07.2020 ч. 2 ст. 309 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки як вчинення кримінального правопорушення особою, яка раніше вчинила один із кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307, 308, 310, 317 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які судом визнані доведеними та ніким не оспорюються, дії ОСОБА_8 за обставин, що мали місце 30.05.2017, кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 307, 308, 310, 317 КК України.

Таким чином, у діях ОСОБА_8 за встановлених судом обставин, відсутні кваліфікуючі ознаки - їх вчинення за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, а враховуючи, що кримінальним законом диспозицію ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) викладено в новій, вищезазначеній редакції Закону від 22.11.2018 за № 2617-VIII, то дії обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.

З огляду на те, що зазначені зміни закону України про кримінальну відповідальність покращують становище обвинуваченого ОСОБА_8 , дії останнього підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) на ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), за ознаками незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Отже, доводи прокурора, викладені в зміненій апеляційній скарзі щодо перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 309 на ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, колегія суддів вважає в повній мірі обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням положень ст. 5 КК України та ст. 58 Конституції України, за санкцією правової норми в редакції санкції статті, згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, у виді обмеження волі в максимальному розмірі.

Таке покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа, яка вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

-6-

Поведінку особи слід вважати бездоганною, якщо вона не лише не вчиняє кримінальних та інших правопорушень, а й дотримується загальноприйнятих норм поведінки та моралі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 будучи засудженим за даним вироком від 03.01.2018, вчинив нове кримінальне правопорушення 20.12.2019, за що був засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2020.

Разом з тим, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Чинна ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставах, передбачених ст. 49 КК України, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК України), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За приписами ст. 49 КК України, першою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, є ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства або суду. В цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Другою обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин (як диференційованих - 2, 3, 5, 10, 15, так і недиференційованого 15-річного строку щодо осіб, які ухилялися від досудового розслідування або суду), є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

-7-

Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до перериву перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, при чому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один - за раніше вчинений злочин, другий - за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до самого довшого з них, а обчислюються і минають окремо по кожному злочину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, було вчинено ОСОБА_8 01.06.2017.

При тому, за правилами ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, належить до кримінальних проступків, максимальне покарання за санкцією якої є обмеження волі на строк до 03 (трьох) років. Тому, при застосуванні ст. 49 КК України до такого кримінального правопорушення, застосовується п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення, зокрема, кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Тобто, давність за вчинення кримінального правопорушення від 01.06.2017, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, перервалася вчиненням 20.12.2019 ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким, та за який його засуджено вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2020 до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років із застосуванням положень ст. 75, 76 КК цього ж Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України необхідно обчислювати від 20.12.2019, який станом на день апеляційного розгляду минув (20.12.2022), що узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18), тому на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі чого, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2018 підлягає зміні, а змінена апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Змінену апеляційну скаргу, яку подав заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 задовольнити частково .

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатській області від 03.01.2018 щодо ОСОБА_11 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України та призначення покарання змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_11 з ч. 2 ст. 309 на ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 03 (три) роки.

-8-

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання.

В решті вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2018 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді