Справа № 755/5525/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/18/2022 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, розлучену, маючу на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останній раз 28.03.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років і 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28.03.2019 року, остаточне покарання ОСОБА_8 визначене у виді 7 років і 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання за цим вироком, строк покарання, яке вона відбувала за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 06 березня 2019 року, близько 20 години, перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сільпо», який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Тичини, 1-в, з метою повторного незаконного заволодіння чужим майном, взяла з торгових полиць товар, загальною вартістю 697 грн 15 коп, та заховавши його до рюкзака який був у неї, пройшла через касову зону та вийшла за межі приміщення магазину не розрахувавшись за вказаний товар, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак згодом була затримана охоронцями супермаркету.

В апеляційній скарзі обвинуваченої указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що судом першої інстанції при призначенні їй покарання не було враховано факт сприяння досудовому розслідуванню у розкритті злочину, наявність у неї малолітньої дитини 2016 року народження, а також те, що обвинувачена має інвалідність третього ступеня неробочої групи. Просила пом`якшити призначене покарання.

Обвинувачена ОСОБА_8 , у ході апеляційного розгляду близько десяти разів проігнорувала можливість взяти участь у судовому засіданні як у режимі відеоконференцзв`язку, так і безпосередньо. Значна частина судових засідань відкладалася у зв`язку із небажанням обвинуваченої виходити на відеоконференцзв`язок або відмовою від організованої можливості бути присутньою у судовому засіданні безпосередньо.

У зв`язку із черговою відмовою ОСОБА_8 від участі у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку, колегія суддів, за правилами ч.4 ст.405 КПК України, вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність останньої.

Будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду захисник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився.Повідомлень про поважні причини свого неприбуття захисник не надіслав. У зв`язку із викладеним, колегія суддів, за правилами ч.4 ст.405 КПК України, вважала за можливе провести апеляційний розгляд у його відсутність.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченої вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині призначення ОСОБА_8 надмірно суворого покарання, то вони не ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому злочині, активно сприяла органам досудового слідства у розкритті злочину, не працює, має на утриманні малолітню дитину, на час винесення судового рішення судима 28 березня 2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога. Крім цього, у якості обставини, яка згідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України пом`якшувала покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття. Тобто суд, призначаючи покарання обвинуваченій врахував всі обставини на які звернула увагу обвинувачена у поданій апеляційній скарзі, дав їм належну оцінку та призначив їй покарання відповідно до санкції статті.

На думку колегія суддів призначене обвинуваченій остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років і один місяць з конфіскацією майна є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послалась обвинувачена у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити покарання у мінімально можливих межах при призначенні покарання в порядку ч. 4 ст. 70 КК України. Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченою у апеляційній скарзі не наведено. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про необхідність врахування її інвалідності, то ці доводи враховуються колегією суддів при оцінці призначеного їй покарання. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинуваченій ОСОБА_8 суд призначив остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, у зв`язку із цим, вказані ОСОБА_8 обставини враховуються при оцінці призначеного їй покарання, однак не можуть впливати на його вид та розмір.

Таких доводів, які би вказували на незаконність та необґрунтованість вироку в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення їй копії даної ухвали.

СУДДІ

__________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .