ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм ТОВ Розетка.УА, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000553,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року продовжений строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 06 лютого 2023 року включно.

Слідчий суддя врахував незмінність підстав для підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину, продовження існування тільки ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду та дійшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків. Дійшов до висновку про відсутність підстав для зміни розміру застави.

В апеляції:

- захисник скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді фіксованого домашнього арешту із забороною не відлучатись з постійного місця мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 20:00 год. до 08:00 год..

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є не обґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального кодексу.

Вказує на необґрунтованість підозри, порушення права на захист, незаконне затримання та непомірність розміру застави, визначеного слідчим суддею.

Стверджує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні та жодним чином не доведені стороною обвинувачення.

Зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце роботи та місце мешкання, на його утриманні є малолітня дитина та він допомагає своїй матері із догляду за хворою бабусею, він повинен мати можливість працювати та допомагати цим особам.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого слідчим суддею не дотримані в повному обсязі, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя належним чином не дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та дійшов помилкового висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.

Так, з матеріалів провадження слідує, що 17.10.2022 року за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР за № 0000553 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

17 жовтня 2022 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та того ж дня йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 грудня 2022 року, та одночасно визначений йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 520 000 (п`ятсот двадцять тисяч) грн. з покладенням відповідних обов`язків у разі її внесення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року продовжений строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 17.04.2023 року.

Доцільність продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, має ґрунтуватися на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику переховування від слідства або суду, та відсутність ризиків іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення або впливати на свідків, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні слідчого, не знайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях слідчого.

Щодо стверджень прокурора про продовження існування усіх ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, з посиланням на причетність ОСОБА_5 до інших злочинів, то вони не беруться колегією суддів до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних тверджень прокурором під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали слідчого судді не надані. Крім того, виходячи з матеріалів провадження, ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні тільки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що встановлено слідчим суддею. Такий висновок колегії суддів співвідноситься також з рішенням ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», відповідно до якого наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, встановивши наявність ризику переховування і відсутність інших ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, тобто їх зменшення, належним чином не розглянув можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» та у рішенні «Дейнеко проти України», відповідно до якого не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою).

З урахуванням наведеного та особи підозрюваного, який має постійне тривале місце проживання, міцні соціальні зв`язки: дружину та дитину 2018 року народження, бабусю, які знаходяться на його утриманні, до моменту затримання був працевлаштованим, має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого особі, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК України, до категорії тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає до 7 років позбавлення волі, зменшення ризиків, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, колегія суддів вважає, що продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою даному випадку не є виправданим, а тому обрання щодо нього альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є можливим, доцільним, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки, виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеному слідчим суддею ризику.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри, то вони зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000553, скасувати та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 19:00 год. до 06:00 год., строком до 06 лютого 2023 року включно.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до прокурора та суду;

- не відлучатися у визначений час із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, направивши їм копію цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 Р ОСОБА_10 А ОСОБА_11