ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4923/22 Номер провадження 11-кп/814/1318/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2022 року за №0001318, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

07 квітня 2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчук за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців,

визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.186 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частинку покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 07 квітня 2021 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 7 років 1 місяць позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 19 серпня 2022 року.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 19 липня 2022 року приблизно об 11 годині по просп. Лесі Українки, 27 у м. Кременчук Полтавської обл. в умовах воєнного стану повторно відкрито викрав у ОСОБА_8 рюкзак «FWISSGEAR» з особистими речами всередині, чим заподіяв останньому майнової шкоди на суму 440 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 15 вересня 2022 року та пом`якшити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин учинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України позбавлені підстав.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, який судимий і знову вчинив злочин у період іспитового строку (а.п.33-35, 40-41), не працює, наявність обставин, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому, підвищена суспільна небезпека злочину, за який засуджено ОСОБА_7 , визначається не стільки розміром викраденого майна, а відповідним змістом суб`єктивної сторони, за якою умислом обвинуваченого охоплювалось усвідомлення та ігнорування того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - тобто, вони мають відкритий, зокрема для потерпілого, характер. Також названа небезпека зумовлена й учиненням ОСОБА_7 злочину в умовах найбільш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство.

На думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Між тим, доводи апелянта, які зводяться до обрання йому заходу примусу на підставі положень ст.69 КК України, є неспроможними, оскільки підставою для застосування зазначеної норми кримінального закону є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а дані обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням особи винної, істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тобто зменшувати його ступінь суспільної небезпеки до такого рівня, який виходить за межі, типові для кримінальних правопорушень даного виду (окремого його різновиду).

Ці обставини чи сукупність обставин мають бути у причинному зв`язку з цілями злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця.

Проте, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні - повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, в їх сукупності, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який після його звільнення від відбування покарання належних висновків для себе не зробив і вперто не бажає ставати на шлях виправлення, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, а тому є відсутніми підстави для обрання ОСОБА_7 заходу примусу в розмірі, нижчому від найнижчої межі.

Призначене обвинуваченому покарання, яке за санкцією ч.4 ст.186 КК України є мінімальним, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 71 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апелянтом не наведено та колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала підлягає оскарженню до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той же строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4