ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3262/22 Номер провадження 11-кп/814/1302/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви про перерахунок строку покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Новоайдар Луганської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимому, засудженому в даному провадженні

19 травня 2020 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що судом вже було здійснено зарахування ОСОБА_7 в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку день за день відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, натомість підстави для такого зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є відсутніми.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15 червня до 22 вересня 2017 року із застосуванням ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_7 заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 подав до місцевого суду клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що, на його думку, не було здійснено при його засудженні 19 травня 2020 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зазначені доводи, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.

Так, ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

За змістом правового висновку щодо застосування норми права Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17, провадження №13-31кс18), під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі) лише у випадку, якщо кримінальне правопорушення особою вчинено до 20 червня 2017 року (включно).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 січня 2020 року ОСОБА_7 було затримано на підставі ухвали слідчого судді та 31 січня 2020 року слідчим суддею Новоайдарського районного суду Луганської області засудженому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.п.10-12).

ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено 19 травня 2020 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 серпня 2017 року та призначено засудженому остаточне покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили. Тобто, при застосуванні правил ст.71 КК України судом було приєднано частину тільки невідбутого заходу примусу за попереднім вироком з урахуванням уже відбутого апелянтом строку позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано засудженому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2020 року (моменту затримання) до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день, а тому є відсутніми підстави для здійснення такого повторного зарахування (а.о.с.13-17).

05 листопада 2020 року Луганським апеляційним судом вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни, у зв`язку з чим 05 листопада 2020 року цей вирок набрав законної сили (а.п.18-22).

Разом з цим, оскільки засуджений учинив кримінальні правопорушення в проміжок часу з 09 січня до 15 січня 2020 року, тобто після 20 червня 2017 року, то застосування щодо нього дії положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року та зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення в подвійному розмірі, про що порушується питання в апеляційній скарзі, є неприйнятним.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого, а доводи останнього щодо неправильного застосування в оскаржуваній ухвалі приписів ч.5 ст.72 КК України не знайшли свого підтвердження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4