Справа № 592/9071/22
Провадження № 1-кс/592/3957/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0002473, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

встановив:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 18.11.2022 близько 18.40 год. водій автобуса сполучення Варшава-Суми неправомірно вимагав кошти у гр. ОСОБА_5 під приводом повернення належного йому майна.

В ході опитування ОСОБА_5 пояснив, що сестра передала йому через вищевказаного водія генератор, та сплатила вартість доставки. Коли він прибув для того, щоб забрати вказаний генератор, водій почав вимагати у нього грошові кошти в сумі 6600 грн., мотивуючи це тим, що на митниці йому довелося сплатити вказану суму за його перевезення, та віддавати майно категорично відмовився.

18.11.2022 під час огляду місця події за адресою: м.Суми, вул.Степана Бандери, 40 виявлено автобус днз WU0031P, водій якого (гр. ОСОБА_6 ) добровільно видав генератор «Krafl & Pele professional RD 686», на якому є накладна «Wan U54 №54 089», а також документ - «Factura Vat 106 22».

Вилучений під час ОМП генератор та документ має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речового доказу, що може містити відомості щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно

Слідча у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій просить накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження та передати генератор потерпілому.

Від власника майна надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Не заперечує проти накладення арешту, просить передати речового доказу йому як власнику майна.

Вивчивши матеріали провадження, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо детектив, прокурор, серед іншого, не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для їх застосування (п. 7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами, серед іншого, є документи, якщо вони зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 цієї статті визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно містять відомості, які є предметом перевірки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому мають значення для досудового розслідування. Отже, вони можуть бути використані в подальшому як доказ у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування довів необхідність арешту майна, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

За наведених підстав з метою збереження речового доказу, суд вважає необхідним клопотання задовольнити частково накласти арешт на генератор «Krafl & Pele professional RD 686», на якому є накладна «Wan U54 №54 089», а також документ - «Factura Vat 106 22» шляхом заборони відчуження та розпорядження, передавши на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на генератор «Krafl & Pele professional RD 686», на якому є накладна «Wan U54 №54 089», а також документ - «Factura Vat 106 22», із забороною відчуження та розпорядження цим майном, передавши на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_5 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1