УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 164/377/20

провадження № 51-5824 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року, залишеним без змін апеляційним судом

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя с. Оконськ Волинської області,

визнано невинуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 246, частиною 2 статті 353 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується особа.

2. ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що він 25 вересня 2019 року будучи звільненим з посади майстра лісу Оконського лісництва ДП «Маневицьке ЛГ» на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, маючи у користуванні формений одяг працівника лісового господарства, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, 03 жовтня 2019 року на власному транспортному засобі приїхав до ОСОБА_5 і відвіз останнього в квартал 46 виділу 28 лісництва та, не повідомивши ОСОБА_5 про відсутність відповідного дозволу для вирубки деревини та про своє звільнення із вказаної посади, вказав останньому на ділянку лісового масиву, де потрібно провести рубку, що було зроблено наступного дня - 04 жовтня 2019 року.

3. 04 жовтня 2019 року на підставі усного розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 провели незаконну вирубки 24 дерев сосни на цій ділянці, після чого частину зрізаних дерев ОСОБА_4 вивіз з лісу та розпорядився ними на власний розсуд, внаслідок чого державі в особі ДП «Маневицьке ЛГ» було заподіяно тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди на суму 211596 гривень.

Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

5. Прокурор зазначає, що під час прийняття рішення суд без належного з`ясування дійсних обставин події та наявних в матеріалах кримінального провадження доказів надав перевагу одним доказам без належного спростування інших. Також він вважає, що суд апеляційної інстанції не зважив на допущені судом порушення норм процесуального права, не спростував доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, про допустимість і дослідження усіх доказів, у зв`язку з чим постановив ухвалу, яка не відповідає статті 419 КПК.

6. Крім того, апеляційний суд не звернув увагу що наявний при матеріалах провадження технічні записи судових засідань від 12 березня та 24 вересня 2021 року є неякісними, що унеможливлює встановити зміст досліджених судом першої інстанції доказів під час даного засідання.

7. Також апеляційний суд безпідставно послався на відсутність клопотання учасників судового провадження про необхідність повторного дослідження обставин, оскільки прокурор як у апеляційній скарзі, так і під час судового розгляду заявляв клопотання про дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій на підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких мало значення для справи.

Оцінка Суду

8. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, Суд вирішив відмовити у відкритті касаційного провадження.

9. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

10. У касаційних скаргахнаведено доводи, які зводяться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

11. Як зазначив суд у вироку, крім самого факту перебування у ОСОБА_4 форменого одягу, чого не заперечувала сторона захисту, жоден з допитаних судом свідків, а також з інших представлених стороною обвинувачення доказів не вказував на його причетність до вчинення злочину. Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами суд визнав недостатньо переконливими, щоб довести винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину. Оцінивши надані йому докази у сукупності суд зробив висновок про недоведеність його винуватості поза розумним сумнівом.

12. Відповідно до вимог статті 374 КПК суд зазначив докладні мотиви для своїх висновків з посиланням на законодавство, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

13. Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги прокурора.

14. Таким чином, доводи касаційної скарги не дають Суду підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.

15. Суд відхиляє доводи про те, що докази у провадженні були досліджені однобічно та неповно, оскільки в касаційній скарзі не зазначено, які дії чи рішення суду перешкодили стороні обвинувачення повно представити свої докази і, тим самим, забезпечити їх дослідження у необхідному обсязі.

16. Суд також відхиляє посилання прокурора на відмову апеляційної інстанції повторно дослідити докази досліджені судом першої інстанції, оскільки ним не зазначено обставини, які б вимагали такого дослідження доказів відповідно до положень частини 3 статті 404 КПК.

17. Також в касаційній скарзі не зазначено, як неякісне фіксування судових засідань 12 березня та 24 вересня 2021 року перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і, таким чином, може вважатися істотним порушенням кримінального процесуального закону в значенні статті 412 КПК, оскільки апеляційний суд встановив, що при прослуховуванні вказаного звукозапису дійсно є моменти коли показання свідків що допитувались важко прослуховуються, однак у журналі судового засідання добре деталізовано відповіді усіх учасників судового процесу. Крім того, прокурор не зазначив у касаційній скарзі, у чому виклад показань у вироку суду першої інстанції не відповідає показанням, що надавалися в судовому засіданні.

З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь в суді апеляційної інстанції на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року відносно ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2