Справа № 513/743/18
Провадження № 1-кп/513/13/22
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003196 від 16 вересня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003196 від 16 вересня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 . 16 листопада 2022 року прокурором змінене обвинувачення на ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до даного обвинувального акту, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно, без передбаченого законом дозволу, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено макову солому, в невстановленому слідством місці та невстановлений час незаконно придбав та за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою особистого вживання, без мети збуту, в одному з приміщень за вказаною адресою зберігав речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено макову солому.

15 вересня 2017 року в період часу з 13 години 10 хвилин до 17 години 30 хвилин, в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайнного суду Одеської області, № 495/4597/17 від 14 вересня 2017 року, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_9 , виявлено та вилучено: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено макову солому, масою у висушеному стані 240,01 г.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а провадження у справі закрити. Обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що розуміє, що такі підстави є нереабілітуючими обставинами звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення (проступку) минуло більше трьох років.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого стороною захисту клопотання, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченому ОСОБА_9 судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 наполягали на закритті даного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як було встановлено, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення відносилося до категорії злочинів середньої тяжкості, а на даний час відносяться до категорії проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_9 злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Чинна редакція ст.12 КК України відносить злочин, передбачений ч. 1 ст.309 КК України до категорії кримінальних проступків. При цьому, згідно з п.1, 2 ч.1 ст.49 КК України, в чинній редакції, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Крім того, ч. 2 ст. 49 КК України встановлений граничний строк давності за вчинення кримінального проступку п`ять років.

Враховуючи, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон №2617-VIII), що набрав чинності з 01 липня 2020 року, до ст. 12 КК України були внесені зміни щодо класифікації кримінальних правопорушень, покарання за ч. 1 ст. 309 КК було пом`якшено, та по-іншому визначено обчислення строків давності відповідно до ст. 49 КК України, з урахуванням нової класифікації кримінальних правопорушень, та в силу ч. 1 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне керуватися положеннями КК України у редакції вказаного Закону №2617-VIII, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність та поліпшує становище обвинуваченого ОСОБА_9 .

Будь-яких даних, які б свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від досудового розслідування чи суду, не встановлено. Також встановлено, що ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення не вчиняв, у зв`язку з чим перебіг давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України не переривався.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства та суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

ОСОБА_9 заперечує вчинення ним дій передбачених ч.1 ст. 309 КК України, однак не заперечує проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Вказана правова позиція виказана в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

ОСОБА_9 судом роз`яснено правові наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст. 49 КК України.

Оскільки з моменту вчинення вищевказаного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, відомості про переривання перебігу давності відсутні та обвинувачений щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не заперечує, тому клопотання підлягає задоволенню та обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а справу закрити.

Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню та ОСОБА_9 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 309 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України, що є відповідно до ст. ст.284, 288 КПК України підставою для закриття кримінального провадження.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.174, ст. 100 КПК України.

Відповідно до висновку викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року № 203/241/17 (51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.284- 286, 288, 350, 370, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

На підставі ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003196 від 16 вересня 2017 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003196 від 16 вересня 2017 року - закрити.

З набранням ухвалою законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді від 20 вересня 2017 року арешт (№495/4597/17, 1-кс/495/2435/2017), та вилучені 15 вересня 2017 року в ході проведення санкціонованого обшуку рослина речовина, яка запакована в полімерний мішок; макові головки, а також подрібнені стеблі рослинного походження, що знаходяться в картонній коробці; насіння рослинного походження, що упаковані в паперові конверти; макові головки, які упаковані в паперовий конверт; металеве сито, що упаковано в спеціальний пакет експертної служби №1607234, знищити.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування слід віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію ухвали надіслати поштою не пізніше наступного дня після її ухвалення.

Суддя ОСОБА_1