Справа № 199/427/23
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2023 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 11.01.2023 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від дільничого ВП №1 про те, що 11.01.2023 за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 66, продавець магазину «Конфетка» гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явила працівнику поліції медичну книжку з ознаками підробки. (ЖЕО № 733 від 11.01.2023)

Так, 11.01.2023 на підставі ст. 155 КУпАП в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 66, було здійснено перевірку щодо дотримання правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом № 185 від 11.07.2003 Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України.

В ході перевірки у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює в цьому ж магазині на посаді продавчині продовольчих товарів, було витребувано особисту медичну книжку для перевірки проходження медичної комісії, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2002 № 280 (у редакції наказу Міністерства здоров`я України від 21.02.2013№ 150).

Під час перевірки особистої медичної книжки гр. ОСОБА_4 було встановлено, що вказаний документ не належно оформлений та має ознаки підробки.

У зв`язку з чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 11 січня 2023 року, в період часу з 10 години 40 хвилин до 11 години 30 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 66, в магазині «Конфетка» дізнавачу СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , під час проведення огляду місця події, в присутності двох понятих, гр. ОСОБА_4 надала особисту медичну книжку серія 1ААВ № 010681, яку було оглянуто, та в присутності понятих, поміщено та опечатано в спеціальному пакеті.

В ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що особиста медична книжка серія 1ААВ № 010681 може бути використане як доказ вчинення кримінального правопорушення та є предметами кримінального правопорушення. Крім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, в тому числі відносно вказаного майна, проведення слідчих (розшукових) дій відносно вище вказаного майна.

У зв`язку з вище викладеним та для запобігання подальшого знищення або пошкодження вище зазначеного майна, виникла необхідність звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, з метою належного забезпечення кримінального провадження

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву про розгляд заявленого ним клопотання про арешт майна без його участі.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна дізнавачем зазначається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.

Надана слідчому судді постанова від 12.01.2023 про визнання речовими доказами такий висновок не містить.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді від 13.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про проведення огляду по кримінальному провадженню № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання дізнавача про огляд слідчим суддею взято до уваги також те, що згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, докази, отримані в результаті проведеного 12.01.2023 огляду є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

В розумінні вимог ст. 132 КПК України дізнавач не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ст. 172, ч. 1 та ч. 2 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000034, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

13.01.2023