справа № 691/4/22
провадження № 1-кп/691/215/22
УХВАЛА

01 грудня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище судове засідання по матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні, 01.12.2022 року, прокурор підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , подане ним через канцелярію суду. В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він за попередньою змовою із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , у невстановлений слідством день та час, за невстановлених слідством обставин та місці, у невстановленої особи, з метою подальшого збутупридбав психотропну речовину амфетамін, який зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до 24.07.2021року.
Цього ж дня, близько 13 год. 05 хв., ОСОБА_6 , за попередньою змовою та разом із співмешканкою ОСОБА_7 , переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту психотропних речовин, незаконно зберігав психотропну речовину за місцем проживання по АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_7 реалізувала шляхом продажу особі, зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , фольгового згортку з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи від 22.09.2021року №СЕ-19/124-21/9689- НЗПРАП містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін основу) становить 0,331 грама.
Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.
Він же повторно, у невстановлений слідством день та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, з метою подальшого збуту, придбав психотропну речовину - амфетамін, обіг якого обмежено, де за попередньою змовою з співмешканкою ОСОБА_7 , зберігав його за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до 17.11.2021року.
Цього ж дня, перебуваючи за вищевказаною адресою, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту психотропних речовин, в порушення вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України) та відповідних центральних органів виконавчої влади, в порушення вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку та прекурсорів, включених до IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом, ОСОБА_6 разом із співмешканкою ОСОБА_7 незаконно зберігали психотропну речовину до 13 год. 45 хв., після чого він реалізував дану психотропну речовину у чотирьох фольгових згортках особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , за гроші в сумі 400 грн. Вказана порошкоподібна речовина у чотирьох фольгових згортках, згідно висновку судово-хімічної експертизи від 18.11.2021 року №СЕ-19/124-21/13608-НЗПРАП містить у своєму складіпсихотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,223 грама.
Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

18.11.2021 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та 29.12.2021 року йому повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2021 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.01.2022 року.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14.01.2022 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.03.2022 року, який в подальшому продовжений до 04.12.2022 року.
ОСОБА_6 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час ніде офіційно не працює, джерела його доходів невідомі, тісними соціальними зв`язками не пов`язаний, а тому під страхом покарання, яке загрожує може переховуватись від правоохоронних органів та суду. ОСОБА_6 по місцю свого проживання характеризується негативно, як особа схильна до вчинення правопорушень. ОСОБА_6 особисто знайомий зі свідком у вказаному провадженні, що дає підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на нього незаконно впливати. Окрім, цього він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від правоохоронних органів та суду, вчинити нові правопорушення, незаконно впливати на свідка, наявність вказаних ризиків свідчить про неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Посилаючись на вищенаведене, просив задоволити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_6 вирішення клопотання залишив на розсуд суду, при цьому зазначив, що наркотичну сировину він придбав у знайомої йому особи, а не так як вказує прокурор у поданому клопотанні у не встановленої особи.

Захисник ОСОБА_5 заперечував відносно задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт, оскільки на його думку ризики наведені прокурором у клопотанні останнім не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_7 щодо клопотання прокурора, просила застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту та зазначила, що характеристики надані місцевою владою на ОСОБА_6 та на неї є необ`єктивними, оскільки у них обох доброзичливі стосунки з усіма сусідами за місцем проживання.

Вислухавши прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, розглянувши заявлене клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2021 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.01.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14.01.2022 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.03.2022 року.
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11.03.2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 09.05.2022 року.
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27.04.2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 25.06.2022 року.
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14.06.2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 12.08.2022 року.
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 09.10.2022 року.
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06.10.2022 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 04.12.2022 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він є не одруженим, не працюючим, зареєстроване його місце проживання в іншому районі області, що вказує на відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, те що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який складається з декількох епізодів, є достатні підстави вважати, що останній, може продовжити свою злочинну діяльність та з метою уникнення можливого покарання переховуватись від суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, в зв`язку з чим, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, обставини скоєння інкримінованого йому злочину, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що достатньою мірою гарантування виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, є застава в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49 620 гривень.

В разі внесення застави, суд вважає, що на ОСОБА_6 слід покласти наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідком.

Згідно ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331, 369-372, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, згідно обвинувального акту маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 29.01.2023 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять ) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідком.

Попередити ОСОБА_6 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_6 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1