ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1765/22 Справа № 202/7696/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевська, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 16 грудня 2022 року, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 520 тис. грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, встановивши те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 405 КК України, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненому, у виді позбавлення волі на строк до 10 років, характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, є інвалідом ІІІ групи в наслідок війни, має статус учасника бойових дій та державні нагороди, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий, дійшов висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування і суду, та про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник в інтересах підозрювано го подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність ухвали, оскільки підозра, пред`явлена ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 405 КК України ґрунтується на показах свідків, які є знаходяться в службовій залежності від заявника, тому можуть надавати пояснення зручні для їх командира, а також всі подальші слідчі дії відбулися через добу після нібито вчиненої події, тому отриманні докази не можуть підтверджувати обґрунтованість підозри, з урахуванням того факту, що відстріляні набої могли знаходитися на місці події, яка межує з бойовою зоною. При цьому захисник вказує, що причинною конфлікту стало незадоволення підрозділу щодо виконання злочинного наказу командира, однак конфлікт відбувся без застосування погроз. В той же час захисник вказує, що його підзахисний з 2014 року добровольцем вступив до лав ЗСУ, має численні нагороди та подяки, є вимушеним переселенцем, дружина також є військовослужбовцем ЗСУ. Захисник вказує, що ОСОБА_6 лише раз отримував винагороду в сумі 100 тис грн., тому застава є необґрунтованою, з урахуванням даних про особу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Першого СВ (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000892 від 16 жовтня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України.
17.10.2022 ОСОБА_6 затримано в порядку вимог ст.208-211 КПК України та цього ж дня, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.
Згідно матеріалів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри за ч. 4 ст. 405 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненому, у виді позбавлення волі на строк до 10 років, характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, є інвалідом ІІІ групи в наслідок війни, має статус учасника бойових дій та державні нагороди, позитивно характеризується за місцем мешкання, раніше не судимий, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування або суду, об`єктивно існуює, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу недопустимості доказів, якими обґрунтовуються підозра, є передчасними, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2