Справа № 180/1988/19
Провадження № 1-і/182/15/22
У Х В А Л А
Іменем України

10.11.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № №0000429 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України,

за уачстю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000429 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України.

Справа перебуває у провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , однак вона станом на 10.11.2022 року перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України вказане клопотання розглядає суддя ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та обґрунтувала його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули, а саме до теперішнього часу наявні ризики переховування від суду та впливу на свідків, оскільки останній обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримала думку підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років. Суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати останнього переховуватись від суду.
Такі висновки суду не суперечать і практиці Європейського Суду з прав людини викладеними в рішеннях «Москаленко проти України», «Ілійков проти Болгарії».
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину невиправним наслідком якого смерть людини, а людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю, тому суд вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Також суд вважає, що на теперішній час не минув ризик тиску на свідків, адреси проживання яких відомі обвинуваченому, з метою зміни ними своїх показів на користь обвинуваченого.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити не більш ніж на 2 місяця.

Застава не визначалась.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не більш ніж на 2 місяця, тобто до 10.01.2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1