Справа № 203/105/23
Провадження № 1-кс/204/637/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи, Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

встановив:

До слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, за підсудністю з Дніпровського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи, Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначено, що 28.12.2022 р. ОСОБА_3 звернувся до ТУДБР розташованого у місті Полтаві з заявою про те, що суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені статтею 367,396 КК України. В заяві були викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, до заяви надані докази. В заяві ОСОБА_3 просив, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України - не пізніше 24-х годин після отримання заяви про кримінальне правопорушення - внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей до ЄРДР надати заявнику Витяг з ЄРДР. Відповідно до ч.1 ст.9, ч.2 ст. 55, п.7 ч.5.ст. 214 України - визнати його потерпілим та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від кримінального правопорушення вчиненого щодо нього суддею Кіровського районного суду ОСОБА_6 .В заяві були вказані всі необхідні дані про засоби зв`язку.Згідно з повідомленням Укрпошти - заява ОСОБА_3 була отримана ТУДБР розташованого у м. Полтава - 05.01.2023 р.На даний час Витягу з ЄРДР, або відповіді на заяву ОСОБА_3 - не отримав. Враховуючи викладене ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК України і просить зобов`язати уповноважену особу третього слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, вчинити певну дію - внести до ЄРДР відомості викладені в заяві ОСОБА_3 про вчинення суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 кримінального правопорушення окремо за статтею 367 КК України, окремо за ст. 396 КК України, та розпочати розслідування, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику ОСОБА_3 витяг з ЄРДР за ст. 367, 396 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі,посилаючись на обставини, зазначені у скарзі, просив її задовольнити.

Представник Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтава ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, зазначив, що відсутні підстави для задоволення скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши сторони, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно зі ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

Частина 5 статті 214 КПК України, регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу, де в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 визначено, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2022 року ОСОБА_3 направив поштою до Територіального управління Державного бюро розслідувань у міста Полтава, заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. В заяві зазначається, що суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_6 при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, що полягала у невнесенні слідчим відомостей до ЄРДР, вийшов за межі своїх повноважень і замість розгляду скарги по суті відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК встановлення факту, чи дотримався слідчий ДБР вимог ч. 1 ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР - дослідив заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення вчинене суддями Дніпровського апеляційного суду і за результатом цього дослідження суддя ОСОБА_6 дійшов висновку, про те, що і діях суддів Дніпровського апеляційного суду, обставин, що можуть свідчити про вчинення ними кримінального правопорушення - не вбачається і таким чином підстав для внесення слідчим ДБР відомостей до ЄРДР - не має. Вважає, що зміст ухвали від 09.12.2022 року у справі № 203/4568/22 свідчить, що слідчий суддя ОСОБА_6 , умисно вчинив службову недбалість з метою приховати факт вчинення суддями апеляційного суду кримінального правопорушення і таким чином допомогти їм уникнути кримінальної відповідальності. ОСОБА_3 вважає, що в діях слідчого судді ОСОБА_7 є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.367, 369 КК України. Як зазначено у скарзі, за вказаною заявою ОСОБА_3 відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до теперішнього часу.

При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам НП України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", якою визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.Згідно з вимогами чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 , що долучена до скарги вбачається, що заявник ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Кіровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбаченихст.ст.367, 396 КК України. В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначено, що слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 впродовж судового засідання замість слідчого ДБР провів досудове розслідування і від імені України постановив завідомо неправосудну Ухвалу про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого. Спочатку слідчий ДБР, отримавши заяву про вчинення кримінального правопорушення не вносить відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а потім слідчий суддя, до якого звернулися зі скаргою на бездіяльність цього слідчого відмовив скаржнику в задоволенні скарги. На переконання заявника, слідчий суддя умисно вчинив службову недбалість з метою приховати факт вчинення суддями апеляційного суду кримінального правопорушення і таким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Отже, фактично в своїй заяві від 28.12.2022 року до Територіального управління ДБР у місті Полтава заявник ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Кіровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.367, 396 КК України, в результаті його незгоди із процесуальними діями судді ОСОБА_6 при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР. Однак, виключне право перевірки законності та обґрунтованості дій судді має відповідний орган згідно з законодавством України.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи, Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 40р(П)/2020.

Слідчий суддя: ОСОБА_1