справа № 753/6075/23
провадження № 1-кс/753/1333/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001396 від 13.04.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження 0001396 від 13.04.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.04.2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , де вживали алкогольні напої, й перебуваючи в кімнаті, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті.

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та, бажаючи їх настання, знаходячись поряд з ОСОБА_7 , взяв невстановлений предмет, що має колючо - ріжучі властивості, та наніс один цілеспрямований удар потерпілій в поперекову область тулуба, заподіявши тим самим останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення поперекової ділянки зліва з пошкодженням селезінки, гемоперитонеуму, паранефральної гематоми зліва, перекруту кістки правового яєчника.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

З огляду на особу підозрюваного, злочин, який ним вчинений, наявність ризиків, слідчий за погодженням прокурора просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до такого підозрюваного строком на 60 днів без права на внесенні застави, посилаючись на ч.4 ст. 183 КПК УКраїни, як щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілих, свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, важаючи, що, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою зміни ними свідчень, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства, ним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Враховуючи те, що даний злочин був вчинений із застосуванням насильства, а потерпілий та свідки (очевидці) даного злочину проживають разом, даний ризик може мати реальне підтвердженн, а також може зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, що вказує на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що ризики слідчим не обґрунтовані вцілому, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт.

Підозрюваний підтримав доводи та аргументи свого захисника, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Зазначив, що матиме належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, вважаючи, що підстав для застосуваного найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою немає.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001396 від 13.04.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом ОМП від 12.04.2023р.; протоколом ОМП від 13.04.2023р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.04.2023р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.04.2023р.; довідкою № 40 на ім`я ОСОБА_7 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.04.2023р.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.04.2023р. та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тобто, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Описана у клопотанні фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до такого клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України в діях підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

14.04.2023 року о 02 год. 12 хв., фактичний час затримання о 16 год. 00 хв. 12.04.2023 року, ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, й 13.04.2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В порядку ст.177 КПК України слідчим обгрунтовані та слідчим суддею встановленні ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою зміни ними свідчень, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства, ним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Враховуючи те, що даний злочин був вчинений із застосуванням насильства, а потерпілий та свідки (очевидці) даного злочину проживають разом, даний ризик може мати реальне підтвердженн, а також може зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, що вказує на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважає доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування підозрбюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, й ці ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що є підставою для обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, йіснування таких ризиків породжують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, адже такий підозрбваний вчинив суспільно-небезпечне діяння.

Так, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів.

П. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя вважає, що обумовлені ризики, визначені п.п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вцілому обгруновані та заслуговують на увагу, зважаючи на їх високу ймовірність щодо особи такого підозрюваного, його ролі у вчиненні злочину.

Так, підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений насильницький злочини та за відсутності сталих міцних соціальних зв`язків, намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності, неявки на виклики слідчого та суду, й за відсутності працевлаштування, його особи, може вчинити інший злочин.

Враховуючи те, що заявлені ризики існують, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладення на підозрюваного обов`язків, й вони є триваючими, таке клопотання вказує на його обґрунтованість.

При викладених обставинах слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до підозрюваної більш м`якого, окрім тримання під вартою запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим у п.1,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Так, підозрюваний хоча і є раніше не судимою особою, разом із тим підозрюється у вчиненні тяжкого злочину,вчиненного насильницьм способом, що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів, його ролі у вчиненні такого злочину, й усвідомлення наслідків покарання є достатньо вагомими підставами для прийняття спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), серед яких й пропонованого підозрюваним та його захисником у вигляді домашнього арешту, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, й у тому числі пропонованого - домашнього арешту, для запобігання обгрунтованим слідчим ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Підстави, які б свідчили про неможливість продовження утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, тяжкого злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків в даному кримінальному провадженні, спонукати його вчинити інший злочин, перешкоджати криміналньому провадженні іншим чином.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Строк тримання під вартою щодо ОСОБА_5 не буде виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності згідно ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше (ч.2 ст. 197 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 16 год. 00 хв. 12.04.2023 року, дія якої завершиться 11.06.2023 року о 16 год. 00 хв., тобто й в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

З огляду на зазначене, наявність обгрунтованих ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на положення ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Василівського району Запорізької області, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001396 від 13.04.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 червня 2023 року 16 години 00 хвилин включно, без права на внесення застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, й припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: