Справа № 127/3918/22
Провадження №11-кп/801/242/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заявила письмове клопотання в якому просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування продовження запобіжного заходу на ОСОБА_6 покладається забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, тобто наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ст. 177 КПК України.

Дані ризики обґрунтовуються тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, в якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів та максимальний строк покарання, передбачений у санкції статті становить 8 років позбавлення волі, а тому ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Крім того, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а також про те, що він перебуваючи на волі може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, а тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілу буде доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, оскільки вказане клопотання є необґрунтоване та незаконне, а тому не може бути задоволене, посилаючись на підстави, які висвітленні у письмовому клопотанні, яке долучив до матеріалів кримінального провадження. Захисник просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вирішив задовольнити клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 20.01.2023 до 20.03.2023 включно. Також визначено заставу в розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 194175 грн, та покладено на ОСОБА_6 відповідні обов`язки в разі внесення застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Термін утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою спливає 24.01.2023 року, судовий розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, у справі не встановлено обсяг і порядок дослідження доказів, не допитано потерпілу та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, не досліджено письмові докази, що не виключає можливості тиску обвинуваченого на потерпілу та свідків.

Згідно листів Дніпровського районного суду м. Києва, які містяться в матеріалах провадження вбачається, що ОСОБА_6 , окрім даного інкримінованого діяння у кримінальному провадженні №0000032, також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено 08.02.2018 року до ЄРДР за №0001513. У зв`язку з чим, імовірний ризик продовження ОСОБА_6 протиправної поведінки в подальшому.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано.

Також, враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 суд вирішив, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_6 необхідно визначити заставу в розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 194175,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить повністю скасувати ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу і визначення застави та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд не дослідив доводи захисту та не обґрунтував підстави їх відхилення.

Зокрема, визначив розмір застави, який є завідомо не помірним для ОСОБА_6 , так як він 1 рік 4 місяці перебуває під вартою та не може мати доходи, на утриманні ОСОБА_6 перебувають непрацездатні батьки, проігноровано судом лист Громадської спілки.

Також стороною обвинувачення не було надано жодних матеріалів, які доводять наявність ризиків, ОСОБА_6 тривалий час знаходиться під вартою, а тому зазначені ризики стали менш актуальними, а сама тяжкість та характер обвинувачення не може бути єдиною підставою для утримання ОСОБА_6 під вартою.

Крім того, суд не мав законних підстав розглядати клопотання про продовження запобіжного заходу під час підготовчого засідання.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 з мотивів, наведених в ній та просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, так як суд не дотримався вимог ст. 315 КПК, де зазначено, що суд має право обирати, а не продовжувати запобіжний захід, також прокурор просив застосувати заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, проте суд обрав 75, не обґрунтувавши своє рішення, а постановлені ухвали щодо продовження запобіжного заходу не змінюють свого змісту за наслідками попередніх розглядів, не наводячи нових ризиків, обвинувачений ОСОБА_6 також підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просить її задовільнити, прокурор заперечив проти апеляційної скарги, оскільки ризики не відпали, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинив злочин перебуваючи у розшуку по іншому провадженні, схильний до їх вчинення, ще не допитувався, а тому може і далі вчиняти злочини, наявний лист ГО щодо ОСОБА_6 , але через тяжкість злочину було підставно відмовлено в зміні запобіжного заходу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції було дотримано вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховано вагомість доказів про ймовірну причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченого та наявність ризиків.

Зокрема підставою для продовження строку тримання під вартою, стало те, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, також щодо ОСОБА_6 перебуває на розгляді Дніпровського райсуду м. Києва інше кримінальне провадження за обвинуваченням його за ч. 2 ст. 121 КК України, інкримінований злочин вчинив перебуваючи у розшуку, а тому існують ризики, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення та переховуватись від суду, прогнозуючи значний термін покарання у разі доведення його вини у вчиненому.

Також є ризик впливу ОСОБА_6 на потерпілу та свідків, оскільки судовий розгляд у Вінницькому міському суді ще не розпочато, а тому, з метою дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки і забезпечення оперативності та об`єктивності судового розгляду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним в ухвалі процесуальним ризикам, які на даний час не зникли й не зменшились.

Таким чином сама тяжкість обвинувачення не є лише однією виключною підставою для продовження утримання під вартою обвинуваченого, на що посилається сторона захисту, а зазначені в апеляції доводи про наявність батьків пенсіонерів та лист громадської спілки про позитивну репутацію ОСОБА_6 не зменшують наявних ризиків, які слід запобігти для розгляду справи у розумні строки, а тому обрання менш суворих запобіжних заходів є недоцільним.

Також не є обґрунтованими доводи захисту про не дотримання судом вимог ст. 315 КПК, де зазначено, що суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, а не продовжувати запобіжний захід обвинуваченому, оскільки ч. 3 ст. 315 КПК також зазначається, що при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу, який в свою чергу містить ст. 199 КПК України, якою визначено порядок продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, суд першої інстанції, прийшовши до вірного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином не дослідив вимоги клопотання прокурора про необхідність визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2021 підозрюваному ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який під час досудового розслідування постійно продовжувався.

Під час судового розгляду прокурор також просив в клопотанні про продовження запобіжного заходу визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак суд першої інстанції вийшов за межі розгляду клопотання та визначив заставу у розмірі 75 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, без наведення в ухвалі мотивів прийнятого рішення, яке на думку апеляційного суду є непомірним для ОСОБА_6 , враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого.

За таких обставин, з метою забезпечення обвинуваченого права на альтернативний запобіжний захід, колегія суддів приходить до висновку зменшити розмір застави ОСОБА_6 до 20 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, шляхом скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 4221 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовільнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 щодо продовження обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовільнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, починаючи з 20.01.2023 року до 20.03.2023 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 51780 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбаченні п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити термін їх дії відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали суду, в частині продовження запобіжного заходу, 60 діб, тобто до 20.03.2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3