КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 січня 2023 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року,

за участі:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на гроші в сумі 2 650 100 доларів США, вилучені під час проведення обшуку індивідуальних сейфів № 1040, 1044 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , тобто заборонити відчуження, розпорядження та користування даними коштами.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року, скасувати ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 01 листопада 2022 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна чи його представника, копію ухвали не направлено, а отримано її представником 18 листопада 2022 року. Апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 23 листопада 202 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованною, через порушення норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що арештовані грошові кошти набуті ОСОБА_5 законним шляхом, а клопотання прокурора подано з порушенням строку, передбаченого КПК України.

Так представник зазначає, що обшук проведено та закінчено 20 травня 2021 року, 24 травня постановлено ухвалу про надання дозволу на обшук і вилучення майна, однак прокурор звернувся з клопотанням до суду 01 листопада 2022 року в якому не ставив питання про поновлення строку.

Також зазначає, що ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого, яку 05 жовтня 2022 року задоволено та визнано протиправною бездіяльність слідчих, зобов`язано повернути тимчасово вилучене майно.

Окрім того, ухвала про арешт майна постановлена після ухвали про задоволення скарги власника майна на бездіяльність органу досудового розслідування.

На переконання апелянта, в оскаржуваній ухвалі відсутні належні і достатні відомості, що вилучені грошові кошти мають ознаки речових доказів, не зазначено мету і підставу арешту, а прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено.

Крім того, у рамках зазначеного кримінального провадження Київським апеляційним судом вже встановлено безпідставність накладення арешту на відповідне майно осіб.

Зауважує, що розгляд клопотання відбулось без повідомлення ОСОБА_5 чи його представника.

В судове засідання представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 не з`явився, на електронну пошту суду надіслав повторне клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із зайнятістю у у невідкладних слідчих діях, докази поважності не явки не надав, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку.

З метою недопущення затягування розгляду вказаної апеляційної скарги, яка перебуває в провадженні з 30 листопада 2022 року, та зважаючи на належне повідомлення представника власника майна про час та дату апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд у відсутність представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , участь якого, згідно із вимогами КПК є необов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Оскільки, 01 листопада 2022 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна чи його представника, копію ухвали не направлено, а отримано її представником 18 листопада 2022 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 23 листопада 2022 року. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 липня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000693,за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_10 ») та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_12 »), будучи особами в статусі «вора в законі» на території України, підозрюються у встановлені та поширенні злочинного впливу.

20 травня 2021 року проведено обшук індивідуальних сейфів № 1040, 1044, в яких ОСОБА_11 зберігав «воровський общак» та які знаходяться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , який здійснює діяльність ТОВ «Гарант Дніпро захист» та перебуває у власності ТОВ «Рубікон 7».

Під час вказаного обшуку виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 650 100 доларів США та шість аркушів паперу з рукописними написами.

20 травня 2021 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України.

21 травня 2021 вилучені грошові кошти постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_13 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000693.

01 листопада 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначені грошові кошти, з метою збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК Україниі бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частиною другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п.п. 1, 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000693, про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні прокурора, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вбачається наявність правових підстав для його арешту.

Всупереч доводам апелянта, зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого ГСУ НП України ОСОБА_13 від 21 травня 2021 року.

Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 20 травня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 255-1 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів судового провадження, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_11 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 255-1 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_11 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею обмежувальних заходів, а саме арешту майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевірено при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Окрім того, перевірено співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 3, 5 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно та всупереч ст. 170 КПК України накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Посилання захисника на те, що ухвалу про арешт майна постановлено після ухвали про задоволення скарги власника майна на бездіяльність органу досудового розслідування, не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо доводів з приводу відсутності відомостей про те, що грошові кошти мають ознаки речових доказів, та те, що прокурором не зазначено мету і підставу арешту, спростовуються матеріалами провадження.

Зокрема, в клопотанні прокурора зазначено, що метою накладення арешту є збереження речових доказів та конфіскація майна як виду покарання, крім того постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_13 від 21 травня 2021 року вказані грошові кошти обґрунтовано визнано речовими доказами.

Також колегія суддів враховує і те, що 28 грудня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000693 направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті, що підтверджується наданим прокурором супровідним листом. Наведене свідчить, що стадію досудового розслідування завершено, так і судовий контроль за нею.

Інші доводи представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 які зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів провадження. Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/30151/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Справа № 11сс/824/381/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК