Справа № 183/1589/23
№ 1-кп/183/1039/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000586 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сєвєродонецьк, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира відділення телекомунікацій інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. 14.03.2022 року Указом Президента України №133/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року. 21.04.2022 року Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. 17.05.2022 року Указом Президента України № 341/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб. 12.08.2022 року Указом Президента України №7664 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб - до 21 листопада 2022 року. Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 передбачено, що з 05 години 30 хвилин, в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 55 від 24.02.2021 старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду командира відділення телекомунікацій інформаційно- телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 та останній приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, старший солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Так, 25 лютого 2022 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб.

З цією метою, 25 лютого 2022 року старший солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, а саме до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що на той час дислокувалася на території АДРЕСА_2 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , де діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Незаконно перебуваючи поза місцем служби старший солдат ОСОБА_3 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуюючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту прибуття в розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме 24 березня 2022 року

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що 28 березня 2018 року він заключив контракт для проходження військової служби в ЗСУ в АДРЕСА_4 , після чого його було направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 24 лютого 2022 року о 5.00 ранку йому стало відомо, що оголошено військовий стан, після чого вони зайняли бойові позиції, але після обстрілу авіації, їх було переведено до лісосмуги, звідки з настанням темряви була надана команда заправити авто для можливості перегрупування, і до ранку їх відпустили по домівкам. Після чого, він направився до м. Лисичанськ, щоб забрати сестру та її доньку. 25 лютого 2022 року він дійсно не з`явився на службу, так як займався евакуацією сім`ї. А 28 лютого 2022 року зайшли окупаційні війська в с. Ново-Астрахань, про що він попередив командира після чого він намагався виїхати з цієї території, а 24 березня 2022 року, одразу після того, як він опинився на підконтрольній території, він самостійно повернувся до військової частини, де з того часу продовжує службу. У скоєному щиро кається і бажає продовжувати військову службу.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.28,29), за місцем проходження служби характеризується позитивно (а.п.30), є учасником бойових дій (а.п.25), має військово-обліковий фах, який нагально необхідний в ЗСУ (а.п. 48), бажає продовжувати військову службу та захищати Україну.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, враховуючи щире каяття ОСОБА_3 та його активне сприяння розкриттю злочину, які визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: застосувати більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем та продовжує службу, а тому суд вважає можливим застосувати ст.58 КК України та призначити йому покарання у виді службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69, 58 КК України у вигляді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1