Справа № 136/1606/22
Провадження №11-кп/801/349/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 11.06.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна загальна середня, одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого:

12.09.2007 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

21.04.2011 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці;

05.04.2013 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ст.395 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту;

05.06.2014 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

25.06.2014 вироком Оратівського районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 121, ст. 395 КК України на підставі ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

21.08.2014 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;

26.01.2016 вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ст. 395 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;

26.02.2021 вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ст. 395 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

02.03.2021 вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, покарання було замінено на громадські роботи строком на 240 годин відповідно до ухвали Іллінецького районного суду від 17.01.2022;

08.12.2021 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;/

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

встановив:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим, виправдати за недоведеністю участі у вчиненні злочину.

Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання за даним вироком ОСОБА_8 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення у межах цього кримінального провадження з 11.06.2022 по 12.06.2022 та з 02.09.2022 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 85 коп.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 11.06.2022, у нічний час, в період з 00:00 по 01:00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою отримання грошових коштів за користування земельною ділянкою, прийшов до домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Зайшовши на територію вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_8 підійшов до вхідних дверей будинку та став кликати на вулицю його власника. У свою чергу ОСОБА_10 , почувши галас, вийшов до веранди будинку та через віконний отвір побачив силует людини, у якому чітко впізнав ОСОБА_8 , оскільки він йому добре знайомий та перебуває із останнім в неприязних відносинах.

Незважаючи на те, що ОСОБА_10 , не відкрив двері ОСОБА_8 та не вийшов до нього, на прохання залишити територію його домогосподарства, останній на ґрунті раптово виниклого умислу на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи з корисливих спонукань, розуміючи, що за його діями спостерігає потерпілий, повторно, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 25 травня 2022 року № 2263-IX), який востаннє продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, підійшов до приміщення сараю, який знаходиться неподалік від житлового будинку, де зірвавши навісний замок, проник всередину.

Перебуваючи всередині сараю ОСОБА_8 виявив та у подальшому відкрито заволодів бензопилою ТМ «Winzor» у корпусі червоного кольору та 7 л. гербіцидом «Геліос», який знаходився у полімерній каністрі ємністю 20 л., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3504,15 грн.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначив чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Під час судового розгляду, судом надано перевагу показам потерпілого ОСОБА_10 і залишені без належної оцінки докази у виді показів самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які узгоджуються з показами трьох свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та письмовими доказами рапортом поліцейського ГРПП ОСОБА_14 від 10.06.2022 року та результатами аудіо-відео контролю місця утримання ОСОБА_8 в ІТТ м. Вінниці.

Висновки експертів за результатами товарознавчих експертиз за № 4156/22-21 від 24.06.2022 року та № 5752/22-21 від 21.09.2022 року щодо ринкової вартості 7 літрів гербіциду «Геліос» та бензопили ТМ «Winzor» суд зобов`язаний визнати недопустимими, відповідно до ст. 84-90 КПК України.

На думку захисника, сторона обвинувачення в судовому засіданні не довела, що ОСОБА_8 має відношення до зазначеного в обвинувальному акті грабежу і саме він має нести кримінальну відповідальність.

Обвинувачення ОСОБА_8 базується лише на показах потерпілого, а винуватість не може грунтуватися на припущеннях або міркуваннях сторони обвинувачення, а тому сукупність зібраних доказів є недостатньою для встановлення факту доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 .

У звязку з тим фактом, що під час судових засідань не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у кримінальному правопорушенні та вичерпані можливості їх отримання згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України суд мав винести виправдувальний вирок.

До початку апеляційного розгляду прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року відносно ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задоволити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав, провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст.94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності участі обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення є безпідставними.

Перевіривши вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.186 КК України такими, що ґрунтуються відповідно до вимог ст.94 КПК України на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції перевірив показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України не визнав, наполягав, що потерпілий ОСОБА_10 його оговорює, потерпілого ОСОБА_10 , свідків, ретельно перевірив докази та їх відповідність усім конкретним обставинам даного кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_8 та розцінив, їх як один із способів захисту своїх інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Доводи захисника спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Суд, приймаючи рішення, врахував позицію обвинуваченого ОСОБА_15 , який вину не визнав щодо вчиненого кримінального правопорушення, оцінив показання обвинуваченого та прийняв до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 , які є логічними послідовними та такими, що не викликають сумнівів у їх правдивості та у сукупності з показами свідків, з письмовими доказами підтверджують винуватість ОСОБА_8 .

При цьому судом не було встановлено підстав оговорювати потерпілому обвинуваченого , який також не навів доказів на підтвердження своїх міркувань з цього приводу.

Суд також спростував доводи сторони захисту, звернувши увагу на те, що потерпілий протягом досудового слідства, та судового розгляду послідовно стверджував про викрадення бензопили та каністри з гербіцидами вчинене ОСОБА_15 у червні 2022 року в період з 00:00 до 02:00 год.

Судом дано оцінку показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_11 пояснював, що він є старостою в с. Старостинка Вінницького району Вінницької області 11.06.2022 близько 08:00 години до нього прийшов ОСОБА_10 та повідомив, що вночі на територію його домогосподарства приходив ОСОБА_8 , якого він достовірно упізнав через вікно, який заволодів його майном у вигляді бензопили ТМ «Winzor» у корпусі червоного кольору та 7 л. гербіциду «Геліос», який знаходився у полімерній каністрі, після чого із майном покинув його господарство.

При цьому свідок зазначив, що йому невідомо будь -яких обставин на підтвердження існування неприязних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Даючи оцінку показам свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 суд врахував те, що вони не узгоджуються із сукупністю доказів щодо дати та обставин події, повідомленої ними, в частині супроводження ОСОБА_8 додому за місцем постійного проживання та перебування вдома в період часу вчинення інкримінованого йому діяння.

Суд проаналізував можливість допущення помилки щодо дати та дійшов висновку, що показання свідка ОСОБА_16 , що під час перевірки її чоловіка працівниками поліції як адмінпіднаглядного, вона була вдома, а чоловіка не було вдома узгоджується з відомостями з витягу із бази Армор, за результатами якого встановлено, що за результатами відпрацювання поліцейського ГРПП ОСОБА_14 10.06.2022 о 23:37 год. в ході перевірки громадянина ОСОБА_8 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , стосовно якого було встановлено адміністративний нагляд, тобто заборона залишати помешкання щоденно з 23:00 до 06:00 наступного дня, встановлено відсутність останнього за місцем проживання, про що було внесено відомості 10.06.2022 о 23:39 годині.

Викладаючи висновки, чому не приймає покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 . суд також дав оцінку тому, що свідок ОСОБА_16 перебуває у зареєстрованому шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_8 , що свідчить про спрямованість на можливість уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Також суд прийняв до уваги те, що свідок ОСОБА_16 перебуває у неприязних стосунках з братом потерпілим ОСОБА_10 , про що вона підтвердила під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_13 є близькою подругою свідка ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_8 , тому суд апеляційної інстанції вважає, що суд вірно зазначив, що свідок, про якого заявлено було лише на стадії судового розгляду, намагалась допомогти чоловікові подруги уникнути кримінальної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення вірно прийнято та оцінено показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків в сукупності з іншими доказами, а саме: рапортом інспектора чергового відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 від 11.06.2022, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2022 року; протоколом огляду місця події від 11.06.2022 складеним в період з 10:50 год. до 11:30 год., в присутності понятих та потерпілого ОСОБА_10 , огляд проведено по АДРЕСА_2 , висновком експерта за результатами проведення судово товарознавчої експертизи за №4156/22-21 від 24.06.2022, протоколом про результати аудіо, - відео контролю місця від 12.08.2022 складеним о/у СКП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_18 ; висновком експерта за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи за №5752/22-21 від 21.09.2022; протоколом про результати аудіо, - відео контролю місця від 10.10.2022 складеним о/у СКП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_18 , та іншими, які узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_15 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України суд також дав оцінку твердженням ОСОБА_8 , що він в момент вчинення злочину перебував вдома за адресою АДРЕСА_1 бо спав.

Дані твердження спростовуються доказами прийнятими судом

З досліджених судом доказів беззаперечно встановлено, що подія за обставин, зазначених потерпілим дійсно мала місце.

Суд перевірив обставини кримінального правопорушення та у відповідності до вимог ст. 370 КПК України виклав свої доводи щодо недостовірності тверджень ОСОБА_8 щодо непричетності до вчинення злочину, виклавши мотиви чому приймаються одні докази та не приймаються інші.

На думку сторони захисту суд залишив без належної оцінки рапорт поліцейського ГРПП ОСОБА_14 від 10.06.2022 року та результати аудіо-відео контролю місця утримання ОСОБА_8 в ІТТ м. Вінниці, а також не перевірив відповідність висновків експертів за результатами товарознавчих експертиз за № 4156/22-21 від 24.06.2022 року та № 5752/22-21 від 21.09.2022 року щодо ринкової вартості 7 літрів гербіциду «Геліос» та бензопили ТМ «Winzor» вимогам ст.84-90 КПК України.

Перевіривши зазначене захисником, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.86, 87 КПК України враховано при прийнятті рішення вищезазначені докази та дано оцінку в сукупності з іншими доказами.

Суд першої інстанції не встановив правових підстав для визнання доказів недопустимими.

Наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів за результатами товарознавчих експертиз за № 4156/22-21 від 24.06.2022 року та № 5752/22-21 від 21.09.2022 року відповідають вимогам КПК України, тому суд вірно прийняв їх як допустимі докази.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), в дотримання вимог ст. 370 КПК України є законним, належним чином вмотивованим та обгрунтованим.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття кримінального провадження через недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

За змістом, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.50, ст. 65 КК України та визначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року відносно ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,419 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

постановив :

Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4