ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000303 від 27.03.2020 р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2023 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця м. Чернівців, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця уродженця та мешканця м. Чернівців, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, уродженця с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Сарненським районним судом Рівненської області від 03.04.2017 р. за ст.ст. 391, 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, уродженця м. Рахів Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2023 року в задоволенні клопотань обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - відмовлено.

ЄУНСС: 725/352/21 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/173/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ч. 4 ст. 189 КК України

Задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - строк тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 год. 55 хв. 03 червня 2023 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням прокурора, які жодним чином не підтверджені.

Стверджує, що прокурор за два роки вісім місяців не надав суду жодного доказу, який би підтвердив чи спростував його звинувачення обвинувачених.

Вважає, що судом не враховано при обранні виключного запобіжного заходу, що він є особою, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, вже два роки вісім місяців перебуває у СІЗО не дивлячись на те, що злочину не вчиняв.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав наведених у ній, а ухвалу районного суду скасувати, міркування прокурора ОСОБА_5 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала районного суду відносно обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, - не переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000303 від 27.03.2020 року за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, зокрема, ОСОБА_6 , та продовжено строк його тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 15 год 55 хв. 03 червня 2023 р., без визначення розміру застави.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останнього, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останній може переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, санкція якого, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна); незаконно впливати на потерпілих, свідків з метою зміни їхніх показів чи відмови від надання показань (на даний час всі свідки та потерпілі в судовому засіданні не допитані, а оскільки покази їх досліджуються судом безпосередньо існує ризик впливу зі сторони обвинуваченого), іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, має зареєстроване постійне місце проживання, два роки вісім місяців утримується в СІЗО, хоча і мають місце, однак не є визначальними і безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Тому, доводи апелянта про необхідність змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, слід залишити поза увагою.

Також районний суд, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив обвинуваченому, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді є законною та обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому, як про це просив останній.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 404, 407, 418, 419, 422-1, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2023 року щодо продовження строку тримання під вартою, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3