ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/37/23 Справа № 202/7119/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року про арешт майна,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

адвоката - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно - гаманець коричневого кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , копія посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль «Hundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 .

Мотивуючи рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, його визнано речовими доказами у цьому кримінальному проваджені, тому з метою встановлення відомостей про обставин вчинення кримінального правопорушення за фактом умисного вбивства ОСОБА_9 та з метою проведення додаткових слідчих дій, є необхідним застосування саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат посилається на незаконність рішення слідчого судді. Так, адвокат вказує, що ОСОБА_6 жодного відношення до цього провадження не має, з ним не було проведено жодних слідчих дій, не повідомлено про підозру та він має лише статус передбачений ст. 64-2 КПК України. Адвокат звертає увагу на те, що вилучений транспортний засіб необхідний Никозакову для здійснення своєї професійної діяльності, й без нього він вимушений перебувати у відпустці за свій рахунок та пересуватися пішки, до того ж, стосовно автомобіля вже проведено експертизи, тому, на переконання адвоката, на цей час відпала необхідність в його арешті. Водночас, апелянт зазначає, що під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді, жоден із предметів вказаних в ухвалі або слідів вчинення злочину знайдено не було, а вилучене, в порушення вимог закону, майно не має жодного відношення до вчиненного вбивства. При цьому, апелянт наголошує, що клопотання слідчого про арешт майна подано до суду 20.10.2022, тобто із порушенням процесуальних строків встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно було вилучено під час обшуку 17.10.2022, та за наведених обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши надані докази за клопотанням слідчого, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався не в повній мірі.

Так, з матеріалів кримінального провадження, видно, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000557 від 18.08.2022 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на таке майно: гаманець коричневого кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , автомобіль «HundaiAccent» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору.

За обставин цього кримінального провадження 18.08.2022 о 17:40 до чергової частини ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що він повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_1 , виявив труп свого пасинка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у положенні лежачи на дивані з тілесними ушкодженнями.

17.10.2022, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 04.10.2022 було проведено обшук в автомобілі «HundaiAccent», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого виявлено та вилучено ряд предметів та речей, зокрема і ті про накладення арешту на які просив слідчий у клопотанні.

Постановами слідчого від 17.10.2022, зокрема, вищезазначене майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З клопотання про накладення арешту на майно видно, що слідчий, звертаючись до суду із клопотанням, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Дослідивши клопотання та долучені до нього докази, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що гаманець коричневого кольору та автомобіль «Hundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, що належать ОСОБА_6 може мати доказове значення у цьому провадженні в сукупності з іншими доказами для з`ясування та встановлення обставин події злочину, оскільки вони можуть містити на собі сліди злочину, які необхідні для встановлення істини у провадженні, внаслідок чого вірно наклав арешт на це майно.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, слідчим не наведено переконливих доказів на обґрунтування необхідності накладення арешту на посвідчення водія на ім`я та копію посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_6 , а слідчий суддя, відповідно до положень ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Окрім того, колегія суддів не може погодитись з рішенням слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, частиною 5 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Апеляційним судом встановлено, що при постановленні оскарженого рішення про арешт майна слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було, оскільки слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначене майно, не вказав на спосіб обтяження правомочностей власника майна, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, внаслідок чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження , наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. ч. 3, 4 ст. 173 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися гаманцем коричневого кольору та автомобілем «Hundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, які належать ОСОБА_6 , апеляційний суд виходить з обставин провадження, а також, необхідності втручання в права та інтереси власника майна.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування арешту на це майно шляхом заборони користування та розпорядження, буде спрямоване на його збереження як речового доказу і таке втручання у права та інтереси власника майна, є виправданим.

Разом з цим, слідчий суддя, перевіривши клопотання, дійшов висновку, що його подано з дотриманням вимог ст. 171 КПК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, тому доводи апеляційної скарги адвоката в цій частині є безпідставними.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000557 від 18.08.2022 за ознаками злочину, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 17.10.2022 під час обшуку, а саме: гаманець коричневого кольору та автомобіль «Hundai Accent», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, які належать ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження та користування цим майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4