Номер провадження: 11-кп/813/2274/22
Справа № 521/6584/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000300 від 15 квітня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 30 січня 2023 року

В якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому визначена застава - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень та у разі внесення застави, на обвинуваченого покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати житло в період часу з 23 години до 06 години ранку наступної доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки не здійснював фіксацію процесу технічними засобами, а також провів судове засідання без участі обвинуваченого.

Крім того в судовому засіданні прокурор не надав жодних доказів, які б обґрунтовували обвинувачення ОСОБА_9 .

Захисник наголосив про те, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений має намір переховуватись від суду.

Окремо захисник звернув увагу на міцність соціальних звязків ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання, до затримання проживав разом з матір`ю та рідним братом.

Вітчим обвинуваченого на даний час мобілізований до лав ЗСУ.

Крім того обвинувачений має постійне місце роботи і шляхом застосування до нього виняткового запобіжного заходу було порушено його право на працю гарантоване ст.43 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_9 .

За таких обставин, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу захисника без участі обвинуваченого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Малиновському районному суді м.Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000300 від 15 квітня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_9 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_9 за ч.4 ст.185 КК України.

Оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 02 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_9 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000300 судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема не досліджені всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та їм не надана належна правова оцінка, а також не допитані всі свідки.

Разом з цим ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого, у разі доведеності вини обвинуваченого, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому продовжує існувати ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що обвинувачений не має членів сім`ї, які не можуть залишитись без його нагляду, він не працевлаштований.

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 вже притягався до кримінальної відповідальності, останній раз він був судимий 08 грудня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На теперішній час ОСОБА_9 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, передбаченого ст.289 КК України.

Вказані обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_9 може продовжити злочину діяльність та вчиняти нові злочини.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При цьому, в якості альтернативного запобіжного заходу, суд визначив ОСОБА_9 мінімальний розмір застави, встановлений п.2) ч.5 ст.182 КПК України щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги КПК України розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без участі обвинуваченого та без фіксації процесу технічними засобами апеляційний суд не приймає до уваги.

Так, в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану забезпечити доставку в судове засідання осіб які утримуються в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не уявляється можливим.

В свою чергу судом першої інстанції були вжиті заходи для проведення судового засідання в режимі відеоконференції під час трансляцій з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак під час судового засідання вийти на зв`язок із зазначеною установою не надалося за можливе через регулярні відключення електропостачання на території м.Одеси.

Саме через відсутність в Малиновському районному суді м. Одеси електричної енергії фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось, про що суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині своєї ухвали.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою був присутній адвокат ОСОБА_8 , який надавав суду пояснення, а тому апеляційний суд констатує, що в умовах воєнного стану право обвинуваченої ОСОБА_9 на захист порушено не було.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2022 року, якою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України був продовжений строк тримання під вартою до 31 січня 2023 року з визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 гривень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4