ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/531/18

Провадження № 11-кп/4820/145/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2017 року за № 0007314, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою з 15 жовтня 2017 року по 13 листопада 2018 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі..

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 , 14.10.2017 року, в ранкову пору, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись в одній з кімнат за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своєю матір`ю ОСОБА_8 , що являється особою похилого віку, з якою спільно проживав, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні насідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс щонайменше чотири удари кулаками обох рук в ділянку голови ОСОБА_8 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці правого кута верхньої та нижньої губ, в правій навколо-очній ділянці з переходом на спинку носу та ліву навколо-очну ділянку, в скроневій ділянці голови справа, саден в лобній ділянці справа, в лобній ділянці голови зліва, в ділянці правої щоки, в ділянці лівої щоки, які спричинили щонайменше два падіння ОСОБА_8 та послідуючі удари об тупі тверді предмети, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці підборіддя справа з переходом на верхню третину передньої поверхні шиї справа, в ділянці підборіддя зліва, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішньої сторони в лобно-скронево-тім`яній ділянці справа, в тім`яно-потиличній ділянці справа, субдуральної гематоми в середній черепній ямці зліва, в задніх черепних ямках справа та зліва, вогнищевого субарахноїдального крововиливу в скроневій долі правої півкулі головного мозку, що за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , котра настала, в період часу з 13 год. 00 хв. по 13 год. 45 хв. 14.10.2017, за адресою їх спільного проживання із ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2022 року є не законним та не обґрунтованим. Висновки суду ґрунтується на припущеннях, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду в зв`язку з чим посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Просив вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити через недоведеність його вини у вчиненні злочину на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України.

Вважає, що суд помилково поклав в основу обвинувального вироку у якості доказу вини ОСОБА_7 висновки судово - медичних експертиз № 541 від 17.11.17 року та № 11 від 10.01.2018 р щодо потерпілої ОСОБА_9 . Посилається на те, що вони містять істотні суперечності у відповідях на питання щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених у загиблої. Зауважує, що судово-медичний експерт ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні Хмельницького міськрайонного суду в межах розгляду кримінального провадження пояснював, що його висновки по суті є припущенням, зробленими на підставі загально - медичної практики, і конкретно визначити механізм утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 неможливо.

За клопотанням сторони захисту судом була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза (а.с.218), з метою перевірки версії захисту, усунення неповноти, якої припустилося слідство. Суд намагався з`ясувати чи могли тілесні ушкодження, що отримала ОСОБА_12 та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті, утворитися при паданні з висоти власного росту чи при падінні з незначного підвищення. Проведення даної експертизи судом доручено експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи. В подальшому Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи був виставлений рахунок про оплату експертизи, який обвинувачений сплатити не зміг, тому матеріали кримінального провадження були повернуті суду без виконання. З цих підстав захист вважає, що судове слідство було проведено не повно, та суд не з`ясував обставин, які мали істотне значення для вирішення справи у відповідності з КПК України.

Захисник наполягає на тому, що суд поклав в основу обвинувального вироку висновок судово-медичного експерта, який ґрунтується на припущеннях, та не може бути допустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування апеляційних доводів про недоведеність вини обвинуваченого, захисник посилається на пояснення свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що в день загибелі ОСОБА_11 , бачила як з подвір`я вийшов чоловік, одягнутий в чорний одяг, обличчя його вона не бачила. Вважає, що суд безпідставно відкинув покази свідка, оскільки на слідстві будучі понятою, її про обставини, що їй відомі ніхто не допитував, вона є неупередженою, не була з ним знайома раніше та попереджалася судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Вважає, що суд проявив однобічність, розглянув провадження з обвинувальним ухилом, безпідставно відкинув пояснення ОСОБА_7 , який з моменту свого затримання категорично заперечував свою причетність до скоєного. Вказував про те, що зі своєю мамою ОСОБА_8 , жив добре, скандалів та сварок не допускав, наполягав на тому, що сварки між ними не було і 14.10.17 року. Факт добрих відносин між загиблою та обвинуваченим в судовому засіданні підтвердила і свідок ОСОБА_14 , сестра ОСОБА_8 , яка підтримувала постійний зв`язок з потерпілою та часто відвідувала їх сім`ю. Однак, суд також критично поставився до її показів, не навівши у вироку достатніх мотивів такої оцінки.

Вказує, що на підтвердження доброго ставлення ОСОБА_7 до своєї матері, захисником суду була надана колективна заява мешканців мікрорайону «Ружична» (а.с. 190) за змістом якої мешканці мікрорайону характеризували ОСОБА_7 виключно з позитивної сторони як добру, чуйну людину та доброзичливого сусіда, який допомогав мешканцям району фізичною працею, таким, що алкогольними напоями не зловживає, до матері завжди відносився з повагою, не ображав.

У підсумку захист вважає, що будь - які належні та допустимі докази щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого злочину за ст. 121 ч.2 КК України в матеріалах кримінального провадження відсутні і можливості отримання таких доказів втрачені. Тому кримінальне провадження щодо обвинуваченого підлягає закриттю на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримала апеляційні вимоги та просила вирок скасувати, провадження на підставі ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України закрити, прокурор заперечував проти апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду провадження у судовому засіданні підтримав апеляційні вимоги захисту, наголошував на своїй непричетності до смерті ОСОБА_8 , вважав вирок суду незаконним та необґрунтованим. Будучі повідомленим під розписку про час та місце розгляду апеляційної скарги 01.03.23 року на 14 годину, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від обвинуваченого ОСОБА_7 до суду не надходило, тому апеляційний перегляд провадження було продовжено у відсутності обвинуваченого за участю його захисника ОСОБА_15 .

Судово - медичний експерт ОСОБА_10 допитаний під час апеляційного провадження за клопотанням прокурора в порядку ст. 404 КПК України пояснив суду, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 проводив дві судово-медичні експертизи - № 541 від 15.10.17 року за результатами розтину трупу ОСОБА_8 та додаткову експертизу № 11 від 10.01.18 року за медичними та процесуальними документами, наданими слідчим, зокрема протоколу та відеозапису слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_7 від 27.11.17 року.

ОСОБА_10 підтвердив свій висновок про те, що тілесні ушкодження в області голови ОСОБА_8 , які перебували в причинному зв`язку з настанням її смерті не могли утворитися за обставин, на які посилався ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, проведеного за його участю у наслідок одного падіння з драбини з невеликого підвищення. Всі тілесні ушкодження, виявлені в області голови ОСОБА_8 виникли у неї в наслідок почергових числених ударів твердого тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, яким може бути рука зжата в кулак, в область голови та почергових падінь тіла та ударів о твердий тупий предмет, про що свідчать описані у висновку травмування м`яких тканин голови. Причиною смерті ОСОБА_8 явилася черепно-мозкова травма, що проявилася субдуральною гематомою та ускладнилася здавленням речовини головного мозку. Субдуральна гаматома, яка є причиною смерті потерпілої, характеризується сукупною травмою речовини головного мозку, яка утворюються від сукупних травмуючих ударів в область голови.

Експерт ОСОБА_10 пояснив, що у ОСОБА_8 була встановлена відсутність локальних ушкоджень речовини головного мозку в місці прикладанні сили та відсутність зони протиудару на протилежній ділянці головного мозку, які являються достовірними ознаками травми прискорення, тобто падіння тіла з послідуючим ударом головою о тупий предмет з необмеженою травмуючою поверхнею, підлогу. Тому він зробив висновок про те, що субдуральна гематома у загиблої утворилася за ротаційним механізмом.

Пояснив, що його висновки № 541 від 15.10.17 року та № 11 від 10.01.18 року не містять розбіжностей в частині локалізації та механізму заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , їх тяжкості та взаємозв`язку з настанням смерті. Експерт заперечував, що його висновки є припущенням, зробленими на підставі загально - медичної практики, і конкретно визначити механізм утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 неможливо.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Згідно положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не вправі розглядати обвинувачення яке не було висунуто в суді першої інстанції. Межі судового розгляду в суді першої інстанції також визначені в ст. 337 КПК України, за якою судовий розгляд проводиться стосовно обвинуваченого лише в межах висунутого йому обвинувачення.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статті 374 КПК України При цьому відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження у межах апеляціних вимог захисту, колегією суддів встановлено, що суд ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 в повній мірі дотримався цих вимог кримінально-процесуального закону.

Колегія суддів в ході апеляційного розгляду з`ясувала, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На думку колегії суддів, суд вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши їх у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України. Висновки суду підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, обґрунтувавши своє рішення.

Під час апеляційного перегляду провадження не знайшли свого підтвердження апеляційні доводи захисту про недопустимість, проведених по справі судово-медичних експертиз.

Колегія суддів виходить з того, що судово-медична експертиза № 541 від 14.10.17 року та додаткова судово-медична експертиза №11 від 28.12.2017 року були призначені уповноваженою особою слідчим 1-го відділення СВ Хмельницького ШУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 під час досудового розслідування провадження в порядку ст. 242, 243 КПК України з метою встановлення причин смерті та ступіня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень загиблої ОСОБА_8 . Додаткова СМЕ № 11 від 28.12.17 року проводилася слідством також з метою перевірки версії захисту про отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 при падінні з драбини за обставин, на які послався ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 27.11.17 року.

Експертиза була проведена експертом Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , маючого стаж роботи експертом з 2005 року, кваліфікаційний клас судового експерта, першу кваліфікаційну категорію лікаря судово-медичного експерта. Слідчим експерта було ознайомлено з правами та обов`язками за ст. 69 КПК України та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України за відмову від ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку (а/с -112 т.1, 84 т.2).

Отже, у колегії суддів нема підстав для сумніву в об`єктивності, наданих судовим експертом висновків, його фаховості та неупередженості. Доводи захисту про те, що висновки судово-медичних експертиз є припущеннями, зробленими на підставі загально - медичної практики, і конкретно визначити механізм утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 неможливо, колегія суддів відкидає, вважає їх надуманими та такими, що спростовуються роз`ясненнями експерта ОСОБА_10 наданими як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження.

За змістом висновку судово-медичної експертизи № 541 від 14.10.2017 року встановлено, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження з локалізацією на обличчі описані експертом, крововиливи в м`які тканини голови з внутрішньої сторони в субдуральна гематома в середній черепній ямці зліва, в задніх черепних ямках справа та зліва; субарахноїдальний крововилив в скроневій долі правої півкулі головного мозку; могли утворитися як від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, так і при падінні тіла та ударах до тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею з вираженим ребром та ударі до тупих твердих предметів з переважаючою контактуючою поверхнею за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті потерпілої ОСОБА_8 явилась черепно-мозкова травма, що проявилась субдуральною гематомою та ускладнилась здавленням речовини головного мозку (а.с. 112 т.1).

Відповідно до судово-медичної експертизи №11 від 28.12.2017 року (а.с.84 т.2), проведеної з урахуванням відомостей, викладених у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.11.2022 року, проведеного з участю ОСОБА_7 , заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_8 , внаслідок обставин, на які вказав підозрюваний, неможливе.

В ході проведення даної експертизи у потерпілої виявлено черепно-мозкову травму у вигляді субдуральної гематоми з проривом крові у шлуночки мозку і чисельні ушкодження м`яких тканин голови. У ОСОБА_8 була встановлена відсутність локальних ушкоджень речовини головного мозку в місці прикладанні сили та відсутність зони протиудару на протилежній ділянці головного мозку, які являються достовірними ознаками травми прискорення, тобто падіння тіла з послідуючим ударом головою о тупий предмет з необмеженою травмуючою поверхнею, підлогу. Тобто субдуральна гематома у загиблої утворилася за ротаційним механізмом.

Отже, колегія суддів виходить з того, що за висновками обох судово-медичних експертиз, проведених по справі та роз`яснень експерта ОСОБА_10 наданих суду, смерть ОСОБА_8 настала від сукупної травми речовини головного мозку, яка утворилася від численних, не менше чотирьох, травмуючи ударів в область голови загиблої, що призвели до утворення субдуральної гематоми, для утворення якої експертом встановлена відсутність локальних ушкоджень характерних для травми прискорення, тобто падіння тіла з послідуючим ударом головою о тупий предмет з необмеженою травмуючою поверхнею, підлогу.

Експертом також повністю виключена можливість отримання травм голови ОСОБА_8 при одноразовому паданні з драбини з невеликого підвищення, що цілком спростовує версію захисту обвинуваченого.

Аналізуючи висновки проведених під час досудового розслідування судово-медичних експертиз № 541 від 14.10.2017 року та №11 від 28.12.2017 року за їх змістом колегія суддів вважає, що вони узгоджуються між собою, суперечностей які б підлягали додатковому усуненню не містять, висновки є зрозумілими, відповіді надані експертом на питання слідчого є вичерпними та підтверджують висунуте ОСОБА_7 обвинувачення.

Обставини, на які посилався в суді обвинувачений ОСОБА_7 в частині падіння ОСОБА_8 з драбини, на думку колегії суддів, спростовуються також відомостями, викладеними в протоколі огляду місця події від 16.10.2017 року з фото таблицями (а.с. 158 т.1). Виходячи з нього, в коридорі будинку встановлена дерев`яна драбина коричневого кольору із дев`ятьма сходинками. Під час детального огляду сходинок драбини на сходинках №2,3,5,9 виявлено нашарування пилу, що виключає обставини, на які посилався обвинувачений в суді. Плями бурого кольору на тюлі у кімнаті будинку у виді бризг крові, яка згідно висновку судової імунологічної експертизи могла належати ОСОБА_8 ( а/с 176-177 т.1, 51-56 т.2) також спростовує версію захисту, про те, що загибла отримала тілесні ушкодження при падінні з драбини в коридорі, у іншому приміщенні будинку.

Протокол огляду місця поді колегія суддів вважає належним та допустимим доказом оскільки його складено у відповідності з положеннями ст.237 КПК України слідчим у присутності двох понятих, з отриманням належного дозволу на проведення цієї слідчої дії ухвалою слідчого судді 19.10.17 року ( а/с 188 т.1)

Колегія суддів виходить з того, що виявлені у потерпілої чисельні тілесні ушкодження голови, характер та механізм їх спричинення, а також наявність слідової інформації, виявленої в ході огляду місця події - наявність шару пилу на драбині, слідів крові у виді бризг на куртці потерпілого, тюлі у кімнаті будинку, спростовують версію сторони захисту, про те, що причиною смерті потерпілої ОСОБА_8 було її падіння з драбини, яку колегія суддів вважає, обумовленою бажанням ОСОБА_7 , уникнути кримінальної відповідальності.

Апеляційні твердження захисника про те, що суд безпідставно відкинув покази свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що в день загибелі ОСОБА_11 , бачила як з подвір`я вийшов чоловік, одягнутий в чорний одяг, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.95 ч.1 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Згідно ст.95 п.4 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише показами, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_13 , колегія суддів виходить з того, що їх зміст не дає можливості встановити обставини, які мають значення для цього кримінального провадження, у обсязі, який підлягає встановленню згідно ст. 91 КПК України, такі пояснення не дають змоги для ідентифікації невідомої особи, на яку посилається свідок, не містять відомостей стосовно часу обставин, які стали відомі свідку по відношенню до часу загибелі ОСОБА_8 . З наведених підставі, колегія суддів вважає, що покази свідка ОСОБА_13 в суді не можна вважати належним доказом, який би ставив під сумнів встановлені слідством обставини та причетність до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 іншими особами.

У підсумку, приймаючи рішення за апеляційними доводами захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів, виходить також з того, що ст.2, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ. Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України є обов`язковими, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Правова концепція доведення вини особи «поза розумним сумнівом» сформульована та обґрунтована у рішеннях ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини», «Кобець проти України» від 14.02.08 року, «Козинець проти України» від 06.12.17 року та ін.. За цією концепцією сукупність зібраних слідством та безпосередньо досліджених судом доказів з додержанням критеріїв їх належності, допустимості, достатності, виваженості та зваємозв`язку між собою з урахуванням особливостей національного кримінального та кримінально-процесуального закону повинна відповідати загальним принципам права особи на справедливий суд, закріпленим в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сам процес та результат доведення вини особи має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Колегія суддів вважає, що докази, зібрані слідством та надані суду у даному кримінальному провадженні не викликають сумнівів з приводу їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку з іншими, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню.

У підсумку апеляційного перегляду провадження, колегія суддів вважає, що під час досудового слідства було зібрано та судом під час судового розгляду досліджено достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 . Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст. 121 ч.2 КК України.

Апеляційні доводи захисника обвинуваченого з посиланням на пояснення свідка ОСОБА_14 та колективну заяву мешканців мікрорайону «Ружична», за якими ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони як добра, чуйна людина, що приймає участь у суспільній праці та діяльності, не зловживає алкогольними напоями, з повагою ставиться до матері, на думку колегії суддів не відносяться до критеріїв доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині. Такі відомості були оцінені судом при призначенні обвинуваченому покарання у сукупності з іншими відомостями, характеризуючими особу обвинуваченого, який будучі працездатним, не працевлаштований, за характеристикою начальника сектору ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_17 (а.с.142, Т.1), зарекомендував себе негативно, як такий, що веде антигромадський спосіб життя, систематично вживає алкогольні напої, немає постійного джерела заробітку, двічі притягувався до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши апеляційні доводи захисту, колегія суддів вважає, що підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування або зміни вироку суду вони не містять, під час апеляційного перегляду провадження таких підстав також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407,409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2022 року ухвалений щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою в цей строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3