Провадження № 1-кп/337/160/2023
ЄУН №337/1297/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вказавши, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього домашній арешт так як він має на утримання малолітню дитину, зобов`язується являться до суду і не спілкуватися з потерпілим.

Захисник ОСОБА_5 просила у клопотанні відмовити, вважала за можливе застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, так як у її підзахисного є малолітня дитина, і у нього відсутні намагання спілкуватися з потерпілим і свідками.

Вислухавши позицію учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходів, не має тісних соціальних зв`язків, раніше судимий за корисливі кримінальні правопорушення та аналогічний злочин, інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене в період відбуття іспитового строку, а відтак є підстави вважати, що він може переховуватися від суду у зв`язку з невідворотністю можливого призначення йому покарання, може впливати на свідків та потерпілого для зміни їх показань, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, крім цього може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що вказані вище ризики змінились або зменшились.

Суд не має підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, більш м`який, крім тримання під вартою, оскільки інші заходи в достатній мірі не забезпечать запобігання ризиків, та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою як таких, що недостатні запобігти встановленим ризикам, а також забезпеченню виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування від суду, здійснення впливу на потерпілого і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 79.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор по 19 травня 2023 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: