Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/595/22, за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 21 по 06 год у межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження, а саме до 24.01.2023 включно, із забороною залишати фактичне місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця ЗСУ військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді - комірника групи зберігання боєприпасів до наземної артилерії польових артилерійських складів роти забезпечення боєприпасами батальйону логістики, - сержанта резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює в ПП «Гранд Ікс-Спорт» на посаді менеджера з оптової торгівлі, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відомості про яке 17.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 .

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України ; утримуватися від будь-якого спілкування з визначеними органом досудового слідства особами у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

-2-

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

З матеріалів судового провадження вбачається, що старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на те, що 02.09.2022 приблизно о 12 год, на території ІНФОРМАЦІЯ_2 (військове містечко № НОМЕР_2 ) військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , під час шикування особового складу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , заступником командира запасної роти з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 , який є начальником за військовим званням відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 , особовому складу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в тому числі й солдату ОСОБА_6 , доведено до виконання письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 за № 1441 від 31.08.2022 «Про організацію переміщення особового складу військової частини НОМЕР_1 », та список особового складу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який буде переміщений у визначений район виконання бойових завдань, за раніше визначеним розрахунком і формою (додаток № 1 до вказаного наказу).

У відповідності до п. 2 вказаного наказу командирам підрозділів до 16 год 02.09.2022 зосередити особовий склад зведеного підрозділу з особистими речами в ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2 та передати в підпорядкування командиру зведеного підрозділу. Переміщення особового складу та майна зведеного підрозділу до станції завантаження здійснити в термін до 17 год 02.09.2022 транспортом виділеним адміністрацією. У п. 3 зазначеного наказу зафіксовано, що завантаження особового складу та майна зведеного підрозділу на залізничний транспорт здійснити на станції «Інтерпорт» (м. Мукачево) в термін до 18 год 02.09.2022.

Однак, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, приблизно о 16 год 30 хв 02.09.2022, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 (військове містечко № НОМЕР_2 ) військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , маючи об`єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних на те підстав, публічно, у присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконати наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_1 № 1441 від 31.08.2022, шляхом відмови у вибутті до району виконання бойових завдань у складі запасної роти військової частини НОМЕР_1 , згідно списків особового складу за раніше визначеним розрахунком і формою - додатком № 1 до вказаного наказу.

-3-

ОСОБА_6 , органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

19.11.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проти встановленого порядку несення військової служби, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років і тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового розслідування виникла необхідність в обранні запобіжного заходу. Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, на його думку, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Слідчий суддя врахувавши тяжкість злочину та покарання, яке ОСОБА_6 загрожує у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та двох малолітніх дітей на утриманні, його вік, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, зазначених в клопотанні, оскільки будь-яких доказів того, що підозрюваний вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків у цьому провадженні, ухилявся від проходження військової служби, повторно вчиняв кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби або доказів, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення підозрюваним відповідних дій, прокурором під час розгляду цього клопотання, не надано, тому вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.11.2022 та постановити нову ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. На його думку, слідчий суддя неправомірно й безпідставно застосував більш м`який запобіжний захід до підозрюваного, ніж той, який був зазначений у клопотанні слідчого, що суперечить діючим нормам ч. 7 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України. В той же час, прокурор зазначає, що 16.08.2022 Верховна Рада України ухвалила Закон (проект № 7431) «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану». Вказаним законом статтю 176 КПК України доповнено частиною 7, відповідно до якої «Під час дії воєнного до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовуються виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 статті 176», тобто тримання під вартою. Прокурор зазначає, що матеріалами, якими обґрунтовується клопотання сторони

-4-

обвинувачення щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу

у виді тримання під вартою підтверджується тим, що останній перебуває у статусі діючого військовослужбовця та обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який він вчинив під час дії воєнного стану. Вищенаведене однозначно свідчить про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 , за умови обґрунтованості підозри, що підтверджено ухвалою слідчого судді у цьому провадженні, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України передбачено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, як дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів

-5-

про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного,обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про взяття під варту, перш за все має вирішити питання, чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності підозрюваного до злочину.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої в статті 5 Конвенції.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться в статті 5 пар.1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Вимога розумної підозри містить у собі два питання: перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом; друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

-6-

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані не в повному обсязі, а доводи скарги прокурора частково заслуговують на увагу, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

Клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що у провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000248 від 17.11.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

19.11.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В межах цього провадження 24.11.2022 старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за наслідками розгляду якого було постановлено оскаржувану ухвалу.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею не в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення (а.к.п. 14-16); витягом з наказу № 68 від 19.03.2022 про призов ОСОБА_6 за мобілізацією та призначення на посаду комірника групи зберігання боєприпасів батальйону логістики (а.к.п. 17); копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1441 від 31.08.2022 про організацію переміщення особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.к.п. 18-20); актом службого розслідування від 23.09.2022 (а.к.п. 40-56); показаннями військовослужбовців, які були присутні під час доведення наказу ОСОБА_6 (а.к.п. 83-90); довідкою військово-лікарської комісії № 475/1277 від 11.07.2022, відповідно до якої ОСОБА_6 придатний до військової служби (а.к.п. 65).

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість та обставини кримінального правопорушення, яке вчинено в умовах воєнного стану, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу ОСОБА_6 та його репутацію, вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проходження служби, дійшов помилкового висновку, що ризики, які зазначені у клопотанні слідчого не можуть оцінюватись виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання.

-7-

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що в супереч доводам слідчого судді, з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, такі існують та доводяться відповідними доказами.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_6 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Про вказані наміри ОСОБА_6 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля припинення можливості переховуватися від слідства і суду та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_6 буде саме тримання під вартою.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами слідчого та прокурора про існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, колегія суддів вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 враховуючи попереднє знайомство, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, маючи на меті примусити їх до відмови від надання показань, дачі завідомо неправдивих показань при наступних допитах в якості свідків, у тому числі в суді, проведенні з ними інших слідчих дій, безпідставному наданні показань на користь підозрюваного.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Обґрунтованим, на думку апеляційного суду є і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Оскільки знаходячись на волі, ОСОБА_6 може використати свої зв`язки, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

-8-

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Крім того, колегія суддів враховує дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення та часткового задоволення клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора.

Застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою колегія суддів вважає за можливе визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За викладених обставин, а також з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану підозрюваного ОСОБА_6 та наявності вищевказаних ризиків, колегія суддів вважає, що застосування застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на цьому етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

-9-

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти обов`язки: : прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів сприяла учасникам судового провадження у можливостях надання ними доказів, доведення їх переконливості.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 177, 183, 196, 197, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2022 щодо ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 19.01.2023 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч тристо шістдесят) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-10-

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: