Справа № 405/3657/22
1-кп/405/155/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000014 у відношенні:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишеве Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою, перебуваючого на посаді стрільця 1-го відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді стрільця 1-го відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 24 березня 2022 року о 14-00 годині, виконуючи обов`язки з військової служби разом із стрільцем 3-го відділення 2-го патрульного взводу патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшим солдатом ОСОБА_13 та іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо несення служби на блокпосту, що знаходиться на пересічні АДРЕСА_1 та Кільцевої дороги при виїзді з м. Кропивницький в напрямку м. Миколаєва з метою проведення ізоляційних дій шляхом встановлення контрольно-перепускного режиму, відбиття наступу угрупувань противника, заборони просування противника в глибину міста та його захоплення, дослав патрон у патронник автомату АК-74 № НОМЕР_2 та не поставив перевідник вогню на запобіжник, будучи обізнаним з технічними властивостями автомата АК-74 та отримавши необхідну спеціальну підготовку поводження із вказаним видом зброї, на порушення вимог нормативних актів, 24 березня 2022 року близько 16-00 години, знаходячись на ґрунтовій дорозі вказаного блокпосту з ліва від вул. Бобринецький шлях в напрямку м. Миколаєва, тримаючи на собі за допомогою ременю, що був закріплений до лівого плеча ввірений йому для службового користування автомат АК-74 № НОМЕР_2 , що висів з правої сторони його тіла, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV, п.п. 52, 110 "Настанови зі стрілецької справи 5,45 мм автомати Калашникова та 5,45 ручні кулемети Калашникова", затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, будучи зобов`язаним тримати зброю зарядженою, завжди готовою до застосування (при цьому патрон у патронник не досилати), перевідник вогню тримати на запобіжнику, якщо не передбачається негайного відкриття вогню, та знімати із запобіжника лише перед заряджанням і стрільбою, а також не направляти зброю на людей, незалежно від того, заряджена вона чи ні, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, достовірно знаючи, що в автоматі АК-74 № НОМЕР_2 перебуває патрон у патроннику та перевідник вогню зброї не перебуває на запобіжнику, направив ствол ввіреного йому для службового користування автомата АК-74 № НОМЕР_2 в напрямку старшого солдата ОСОБА_13 , що знаходився навпроти нього в окопі, натиснув на спусковий гачок, що призвело до одиночного неконтрольованого пострілу, у результаті якого куля від пострілу спричинила ОСОБА_13 ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення грудної клітини, а саме тілесні ушкодження у вигляді: рани на передній поверхні грудної клітки зліва, яка подовжується в рановий канал, що проникає в грудну порожнину, ушкоджує верхню долю лівої легені, перикард, правий і лівий шлуночок серця, нижню долю лівої легені, VII-IX грудні хребці; рани по задній поверхні грудної клітки справа. Ушкодження в вигляді наскрізного вогнепального поранення грудної клітки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, де від отриманого наскрізного вогнепального поранення старший солдат ОСОБА_13 загинув на місці. Тобто, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши що всі обставин скоєного ним протиправного діяння в обвинувальному акті викладені вірно та він їх не оспорює. 24 березня 2022 року він заступив для несення служби на блокпосту в напрямку м. Миколаїв. Він стояв на блокпосту на перевірці автомобілів, а старший солдат ОСОБА_13 перебував в окопі. Поступила команда про те, що при перевірці фур автомат поставити на патронник, а після перевірки на запобіжник. Коли він ставив автомат на запобіжник, то не дотягнув запобіжник на один щелчок. Йому треба було піти до пункту обігріву, але для цього він мав передати зброю. Він викликав по радіостанції старшого солдата ОСОБА_13 щоб передати йому зброю. ОСОБА_13 підійшов до краю окопу біля посту, де вони стояли. При передачі зброї відбувся постріл. Після цього він стрибнув в окоп, намагався допомогти. Разом з іншим солдатом він витягнув ОСОБА_13 з окопу. Потім приїхала швидка медична допомога і медичні працівники встановили факт смерті ОСОБА_13 . У скоєному щиро розкаюється, вибачився перед потерпілими, обіцяє в майбутньому бути більш уважним та не допускати подібних порушень. Цивільні позови потерпілих визнає частково, оскільки заявлені ними суми в рахунок відшкодування моральної шкоди є непомірними для нього. Тому, щодо суми в рахунок відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні наполягали на задоволенні їх позовних вимог в повному обсязі. Питання щодо міри покарання залишили на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит потерпілих, свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у скоєнні необережних дій, що виразилися в порушенні правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого, доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України, як необережні дії, що виразилися в порушенні правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким необережним злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 раніше не засуджений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, перебуває на строковій військовій службі в Національній гвардії України, за місцем проходження військової служби та за місцем проживання характеризується позитивно, має родину, до складу якої, окрім нього та його матері, входять неповнолітня сестра та троє малолітніх братів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням наведеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_11 , який вперше вчинив неумисне (необережне) кримінальне правопорушення, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, щиро розкаявся, повністю усвідомивши протиправність своїх необережних дій, на що вказує його процесуальна поведінка, а також надану Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються, відповідно, як середній та високий, слід призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 414 КК України, врахувавши, окрім іншого, його поведінку одразу після настання події кримінального правопорушення щодо намагання негайного надання допомоги потерпілому, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

При цьому, враховуючи встановлені обставини справи та беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не засуджений, є військовослужбовцем строкової служби за контрактом, має виключно позитивні характеристики, слід призначити покарання з урахуванням приписів ч. 1 ст. 62 КК України, замінивши передбачене санкцією ч. 2 ст. 414 КК України покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, накладений ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2022 року арешт на: мобільний телефон МІ чорного кольору, флісову кофту зеленого кольору з нашаруванням РБК, предмет зовні схожий на автомат АК-74 № НОМЕР_3 та магазин з 29 предметами, зовні схожими на патрони, кітель та бронежилет, підлягає скасуванню.

До початку судового розгляду потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 реалізували своє право на пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілою ОСОБА_9 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому вона просить стягнути на її користь з ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_2 солідарно моральну шкоду в розмірі 5000000 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 1058,60 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 20000 гривень.

Потерпілим ОСОБА_8 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому він просить стягнути на його користь з ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області солідарно моральну шкоду в розмірі 5000000 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 1058,60 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 20000 гривень.

Представник цивільного відповідача Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду відзив на цивільні позови, в якому зазначив, що позовні вимоги потерпілих задоволенню в порядку кримінального судочинства не підлягають, оскільки Казначейство, яке залучене до цієї справи в якості співвідповідача за своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області не є юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого, в розумінні ст. 128 КПК України.

Представник цивільного відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився, жодних клопотань на адресу суду не направляв.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині солідарного стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням

Вирішуючи позовні вимоги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області моральної шкоди на їх користь в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, суд керується наступним.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних необережних (не умисних) дій обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 дійсно зазнали моральних страждань, пов`язаних із настанням невідворотних наслідків смерті їхнього сина.

Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

При цьому, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 1190 ЦК України, відповідно до яких солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, суд констатує неможливість в даному випадку задоволення позовної вимоги позивачів щодо солідарного відшкодування моральної шкоди, оскільки така шкода була спричинена останнім внаслідок протиправних дій саме обвинуваченого.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, необережну (не умисну) форму вини обвинуваченого, характер та обсяг страждань, яких зазнали потерпілі, характер немайнових втрат, зокрема, враховує глибину душевних та фізичних страждань, яких зазнали останні у зв`язку з втратою близької людини, а також ступінь споріднення кожного з потерпілих з померлим. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілих є відшкодування їм обвинуваченим спричиненої моральної шкоди у розмірі 90000 гривень потерпілій ОСОБА_9 (матері загиблого) та 80000 гривень потерпілому ОСОБА_8 (батьку загиблого), на підставі чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Тобто, з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 90000 гривень, та на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути 80000 гривень.

Щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині солідарного стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу

Вирішуючи позовні вимоги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_2 на їхню користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (витрачені кошти на приїзд до м. Кропивницький з метою ознайомлення з матеріалами справи) в розмірі 1058,60 гривень кожному та витрат на правову допомогу в розмірі по 20000 гривень кожному, суд бере до уваги те, що питання розподілу процесуальних витрат чітко визначено главою 8 КПК України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України визначено, що процесуальні витрати, окрім інших, складаються з витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а отже і витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Тому, понесені потерпілою ОСОБА_9 процесуальні витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 20000 гривень, що підтверджується наданими останньою договором № 48 про надання правової допомоги від 29.06.2022, розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу на суму 20000 гривень та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.06.2022 на суму 20000 гривень, а також понесені потерпілим ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 20000 гривень, що підтверджується наданими останнім договором № 47 про надання правової допомоги від 29.06.2022, розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу на суму 20000 гривень та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.06.2022 на суму 20000 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 .

Понесені кожним із потерпілих витрати на приїзд до м. Кропивницький з метою ознайомлення з матеріалами справи в розмірі по 1058,60 гривень на кожного (відповідно до доданих потерпілими копій фіскальних чеків), які відповідно до положень ст. 118 КПК України є витратами, пов`язаними із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, також підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 .

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_11 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в загальній сумі 33690,27 гривень /згідно акту здачі-приймання висновку експерта № 1249/1359/22-27 та довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 0000014/.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України та призначити йому покарання із застосуванням приписів ч. 1 ст. 62 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без змін цілодобовий домашній арешт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 :

?в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 90000 (дев`яносто тисяч) гривень;

?в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження 1058 (одна тисяча п`ятдесят вісім) 60 копійок.

?в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 :

в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 80000 (вісімдесят тисяч) гривень;

в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження 1058 (одна тисяча п`ятдесят вісім) 60 копійок.

в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 33690 (тридцять три тисячі шістсот дев`яносто) гривень 27 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2022 року на майно ОСОБА_13 , а саме: флісову кофту зеленого кольору та мобільний телефон МІ чорного кольору після набрання вироком законної сили скасувати.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2022 року на майно військової частини НОМЕР_1 , а саме: автомат АК-74 № НОМЕР_3 та магазин з 29 предметами, схожими на патрони, кітель та бронежилет після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази по справі, а саме:

?автомат АК-74 № НОМЕР_3 , 24 парони калібру 5,45 мм *39 мм, 5 гільз калібру 5,45 мм *39 мм, що упаковані до прозорого полімерного мішка, горловина якого прошита ниткою білого кольору та опечатана биркою Кіровоградського НДЕКЦ МВС України; кітель темно-зеленого кольору виданий ОСОБА_11 , що міститься в полімерному пакеті опечатаному полімерною пломбою синього кольору № 7605748; бронежилет темно-зеленого кольору виданий ОСОБА_15 , що міститься в прозорому полімерному пакеті опечатаному полімерною пломбою синього кольору № 7605749, які здані на відповідальне зберігання командиру військової частини НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили залишити в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 ;

?флісову кофту зеленого кольору та мобільний телефон МІ чорного кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_16