Житомирський апеляційний суд
Справа №285/480/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.186 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі кримінальне провадження №285/480/20 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2022 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 08.01.2020, близько 21:18 год., перебуваючи неподалік магазину «Есоnom Class», що по вул. Шевченка, 41/1 в м. Новоград-Волинський, побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка йшла назустріч йому та тримала у правій руці жіночу сумку. В цей час у нього виник умисел на відкрите викрадення вказаної сумки. З даною метою ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, наблизився до потерпілої та умисно, відкрито, без застосування фізичного насильства, вирвав з її рук шкіряну жіночу сумку вартістю 1450 грн., в якій знаходилися гаманець вартістю 800 грн., гроші в сумі 100 доларів США, що становить згідно курсу НБУ 2421 грн., та гроші в сумі 3057 грн. Після цього, ОСОБА_10 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 7728 грн.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок суду першої інстанції є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить цей вирок скасувати, та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

При цьому, звертає увагу, що обираючи вид та міру покарання суд першої інстанції не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відносяться до категорії, за який передбачено покарання до 4 років позбавлення волі. Крім того, судом першої інстанції не враховано характер та обставини вчинення злочину ОСОБА_8 , а саме те, що останнім скоєно злочин у вечірню пору доби на вулиці Шевченка, 41/1 біля магазину «Есопош Class» в напрямку Новоград-Волинської міськрайонної лікарні, де завжди проходять люди, як і не враховано, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, реально відбував покарання, ним скоєно умисний злочин менше ніж через рік як звільнився із місць позбавлення волі. Наголошує, що висновки суду щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України не можна визнати достатньо обґрунтованими, оскільки суд фактично не навів у вироку переконливих доводів про необхідність застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, а лише послався на обставини, що позитивно характеризують його особу та пом`якшують його відповідальність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.186 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Санкція ч.1 ст.186 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не встановив.

При вирішенні питання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою, тяжкість правопорушення, його характер і ступінь суспільної небезпечності, характеризуючі особу обвинуваченого дані, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), скоїв не тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза належною увагою фактичні обставини скоєного останнім кримінального правопорушення, як і той факт, що це умисне кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим менше ніж через рік після звільнення із місць позбавлення волі за попереднім вироком.

Також, судом не було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є раніше судимим (а.п.83-85), не одружений, не має сім`ї та утриманців, не працевлаштований. Вище зазначене, опосередковано підтверджує явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_8 , беззаперечно - схильність останнього до вчинення ним кримінальних правопорушень та стійке небажання стати на шлях виправлення, а відтак застосування до нього положень ст.75 КК України при призначенні покарання - виключається.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру суспільної небезпечності, призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України не є спрямованим на досягнення цілей та завдань покарання визначених ст.50 КК України, а отже не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових правопорушень.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, а тому вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2022 відносно останнього підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є не тяжким, особу винного, який є раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, вчинив нове злочинне діяння менше ніж через рік після звільнення з місць відбуття покарання, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має посередні характеристики (а.п.82), не працює, встановлену схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень та його небажання стати на шлях виправлення, фактичну відсутність стійких соціальних зв`язків, з врахуванням думки потерпілої, яка щодо покарання покладається на розсуд суду, разом з цим, обставини, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає правильним призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

Обставина, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування шкоди потерпілій, матеріалами кримінального провадження не підтверджена, її врахування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання є безпідставним.

На переконання апеляційного суду, саме реальне відбуття покарання у виді позбавлення волі перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2022 відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.186 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту затримання під час виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення

Судді :