Справа № 515/1452/22
Провадження № 1-кп/515/65/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 , її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000073 від 02 листопада 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, військовозобов`язаного, непрацюючого, не одруженого, утриманців немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.125, ч.1 ст.129 КК України,

встановив:

Суд визнав доведеним, що 01 листопада 2022 року близько 23:00, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_7 , маючи намір на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці столярний молоток, наніс останній металевою ударною частиною молотку три удари в праву частину голови. Захищаючись від ударів потерпіла ОСОБА_7 схопилася правою рукою за рукоятку молотка, під час чого підбігла донька ОСОБА_9 , яка забрала молоток у ОСОБА_5 .

Внаслідок своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани і двох саден лобової ділянки справа та садна на тильній поверхні середньої фаланги третього пальця правої кістки. Вказані тілесні ушкодження: у вигляді забійної ради лобової ділянки за ступеням тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; два садна лобової ділянки та садно пальця відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Далі 01 листопада 2022 року близько 23:05, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_7 , під час спричинення останній тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці столярний молоток, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою визвати у потерпілої побоювання за своє життя, неодноразово висловлював на адресу останньої словесну погрозу вбивством: "зараз вб`ю цим молотком", які були сприйняті нею як реальна та дійсна погроза своєму життю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав частково. Суду показав, що 01 листопада 2022 року у них з потерпілою виник конфлікт з приводу того, що вона дала вказівку похоронити тіло брата у непогодженому місці. Ввечері повернувся додому після похорон, був випившим, дружини не було тривалий час. Це його обурило. Він не бачив коли дружина повернулася додому. З метою провчити її пішов до сараю взяв металевий молоток, зайшов до будинку та легенько вдарив лежачу у ліжку потерпілу двічі в область голови та один раз по пальцям коли вона прокинулася й почала закриватися руками. Після цього до кімнати зайшла донька, увімкнула світло, вони почали виводити його з кімнати, у нього з рук випав молоток. Потім потерпіла повалила його на землю сіла зверху та тримала, у подальшому його тримав сусід, потім приїхала поліція. Він не погрожував потерпілій вбивством. Ті події не дуже добре пом`ятає, оскільки має погану пам`ять та через стан алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на часткове невизнання вини, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних проступків за встановлених судом обставин підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_7 про те, що обвинувачений її чоловік. Шлюб розірвали офіційно у 2002 році, однак шлюбні та подружні відносини не припинили. Протягом останніх п`яти років між ними постійно виникають конфлікти на побутовому грунті з приводу різних поглядів на ведення домашнього господарства. Проживають окремо. Чоловік проживає у приміщенні літньої кухні, вона з донькою та внуком у будинку. В листопаді 2022 року у них з чоловіком виникла чергова сварка. Чоловік звинуватив її, що вона неналежно організувала похорони його брата та пригрозив, що розбереться з нею ввечері, сказав, що "сьогодні її вб`є". Вона тоді не звернула на це уваги. У вечірній час після 21:30 год. лягла спати. Під час сну відчула біль в правій частині голови, від чого прокинулася. Над нею стояв обвинувачений з молотком в руці та замахувався. Вона закрила голову руками, наступний удар прийшовся по пальцям. На крик з іншої кімнати підбігла донька, забрала у обвинуваченого молоток й вони виштовхали його у веранду, після чого донька зателефонувала сусіду ОСОБА_10 та викликала поліцію. Протягом всього часу до приїзду поліції обвинувачений погрожував їй, говорив "що всерівно вб`є". Такі погрози сприймала за реальні. Цивільний позов підтримує. Матеріальна шкода складається з витрат на придбання ліків. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що діями обвинуваченого їй заподіяно сильний фізичний та душевний біль, змінився звичний уклад її життя, через те, що сталося вона не може нормально працювати на посаді вчителя з виховної роботи, відчуває сором та приниження, змушена лікуватися, постійно переживає страх за своє життя;

показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що обвинувачений її батько, потерпіла мама. 01 листопада 2022 року близько 23-24 год. почула крик матері. Відразу побігла до її кімнати, де побачила батька з молотком в руках, який стояв над матір`ю. В кімнаті було темно. Вона відштовхнула батька, молоток впав на підлогу. Мама була вся в крові, кров текла з голови. Вони з матір`ю виштовхали його у веренду, після цього вона позвонила сусіду і зателефонувала на спецлінію "112". Батько був дуже агресивним, висловлював погрози вбити матір;

показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений та потерпіла його сусіди. Вночі приблизно на початку листопада 2022 року йому зателефонувала ОСОБА_9 , розповіла, що батько вдарив матір молотком по голові та попросила прийти, щоб його заспокоїти до приїзду поліції. Обвинувачений поводився агресивно, висловлював погрози на адресу потерпілої, говорив "що вб`є її", виривався. Він тримав його до приїзду поліції. З голови потерпілої текла кров;

протоколом прийняття 02 листопада 2022 року від ОСОБА_7 заяви про заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 01 листопада 2022 року в АДРЕСА_1 (а.п.75-76) та її письмовою заявою від 01 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказані дії (а.п.153);

висновком експерта судово-медичної експертизи №134 від 16 листопада 2022 року, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани і 2 саден лобової ділянки справи та садна на тильній поверхні середньої фаланги ІІІ пальця правої кисті, утворення яких не виключено за обставин встановлених у справі та у час вказаний потерпілою, тобто 01 листопада 2022 року. Ушкодження у вигляді забійної рани не було небезпечним для життя, спричинило короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше 21 дня й за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розляд здоров`я. Ушкодження у вигляді саден, як у сукупності, так і поодинці, не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи морфологію та локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень, можливість їх утворення в результаті падіння з висоти власного зросту малоймовірна. Враховуючи кількість, локалізацію та взаєморозміщення вищевказаних тілесних ушкоджень, можна припустити не менше 3 травматичних впливів в лобову ділянку голови справа (а.п.105-106);

протоколом проведення слідчого експерименту від 15 листопада 2022 року, з таблицею ілюстрацій, проведеним за участю потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання розкала на місці та показала за яких обставин та як саме ОСОБА_5 наносив їх тілесні ушкодження в область голови молотком, погрожуючи при цьому вбивством (а.п.109-123);

протоколом проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2022 року, з таблицею ілюстрацій, проведеним за участю свідка ОСОБА_9 , в ході якого остання на місці розказала та показала за яких обставин ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а також погрожував останній вбивством (а.п.124-131);

протоколом від 03 листопада 2022 року тимчасового вилучення майна у ОСОБА_9 , а саме столярного молотка, який має металеву ударну частину, довжина рукоятки 28,5 см, шириною 3 см., товщиною 1,5 см. та протоколом огляду вказаного предмету від 03 листопада 2022 року (а.п.132-133, 134-142);

заявою ОСОБА_7 від 02 листопада 2022 року з проханням притягнути до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , який 01 листопада 2022 року приблизно об 22 год. 30 хв. під час нанесення тілесних ушкоджень погрожував їй вбивством (а.п.147).

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які є достовірними та узгоджуються між собою. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 1 ст. 129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Разом з тим, суд погоджується з позицією сторони захисту про неналежність протоколу проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_5 від 29 листопада 2022 року (а.п.177-188).

Так, у відповідності до ч.1, ч.6 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно із ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як слідує з протоколу проведення слідчого експерименту від 29 листопада 2022 року, з таблицею ілюстрацій, проведеним з підозрюваним ОСОБА_5 , останній на місці розказав та показав за яких обставин та як саме він наніс 4 удари своїй жінці молотком в область голови та погрожував їй вбивством. Протокол містить підписи понятих та ОСОБА_5 . Має частково рукописний, частково надрукований текст на окремому аркуші, зокрема щодо відтворення ОСОБА_5 обставин події за його участі (а.п.174-188).

Допитані у суді свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що приймали участь у проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_5 у якості понятих. ОСОБА_5 розказував та показував на місці як він наносив удари потерпілій молотком в область голови, про погрози вбивством не чули щоб розповідав. Після проведення слідчої дії вони поставили свої підписи у протоколі не читаючи. Крім того, дані свідки не підтвердили обставини зафіксовані у протоколі слідчого експерименту, зокрема щодо відтворення обвинуваченим кількості нанесених ударів потерпілій. Так, свідок ОСОБА_11 показав, що ударів було декілька, а свідок ОСОБА_12 показав про один удар. Крім того, свідки зазначали, що дізнавач на місці протокол не друкував, лише заніс їх особисті дані до протоколу.

Вказане свідчить про те, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 проводився, однак відомості зафіксовані у протоколі за результатами його проведення не підтверджені учасниками цієї слідчої дії, тобто протокол є неналежним доказом та судом до уваги не приймається.

Проте, виключення з числа доказів протоколу проведення вказаного слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 не виключає вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки його вина підтверджена іншими вищевказаними доказами, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_7 , які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 й ОСОБА_10 , підстав сумніватися у достовірності яких у суду немає та стороною захисту обставин недовіряти показанням даних свідків суду не наведено.

Відтак неспроможними є доводи сторони захисту про необхідність виправдання обвинуваченого за ч.1 ст.129 КК України, у зв`язку з відсутністю належних доказів його вини.

Показання обвинуваченого на невизнання вини є способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що на час вчинення кримінальних правопорушень мав вік 59 років, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, утриманців не маючий, постійних джерел доходу не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП "Татарбунарська БЛ" не знаходиться, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд приймає часткове визнання вини.

Суд не приймає за пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження під час досудового розслідування та не встановлені в ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії проступків, обставини та мотиви їх вчинення, наслідки їх вчинення для потерпілої, яка є колишньою дружиною обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, утриманців не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та приходить висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у виді арешу та не знаходить підстав для застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування 7117 грн. 85 коп. матеріальної шкоди, з яких 7340, 17 грн. на відшкодування витрат на придбання ліків, 100 000 грн. моральної шкоди., 3 000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

На підставі ст.1166 ЦК України, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7117 грн.85 коп., суд задовільняє частково на суму 7092,85 грн. витрат на лікування, що підтверджені чеками на придбання ліків та обстеження (а.п.48-49). Решта суми матеріальної шкоди є недоведеною, у матеріалах справи відсутні докази про її зв`язок із вчиненим обвинуваченим кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди на підставі ст.1167 ЦК України у сумі 100 000 грн, суд задовольняє частково на суму 30 000 грн., виходячи з обставин вчиненого кримінального правопорушення, глибини переживань потерпілої, пережитий біль, тяжкість вимушених змін у її життєвих і робочих стосунках, ступінь зниження престижу, а також вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати, зокрема, складаються з витрат на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо). Ця позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 208/7801/15-к.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що між потерпілою ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 укладено Договір про надання правової допомоги №152 від 15 грудня 2022 року (далі -Договір).

Згідно п.4.1 Договору розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови і порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

При цьому інших належних документів, додатку до Договору, квитанцій про оплату, які б підтверджували факт понесення таких витрат потерпілою або її представником не надано.

Отже, відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Арешт, накладений на столярний молоток слід скасувати за минуванням потреби.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, та призначити покарання

за ч.2 ст. 125 КК України у виді арешту строк три місяці;

за ч.1 ст. 129 КК України у виді арешту на строк п`ять місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді п`яти місяців арешту.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 7092,85 грн. (сім тисяч дев`яносто дві грн. 85 к.) витрат на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Арешт столярного молотка - скасувати.

Речові докази, які передано до камери зберігання речових доказів ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області: столярний молоток - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Копію повного тексту вироку після проголошення негайно вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий