ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5152/22

Провадження № 11-кп/4820/285/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001550 від 04 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має судимостей,

визнано винуватим за ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисячу сімсот) грн.

Судом вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 04 грудня 2021 року близько 13-ї год, перебуваючи на законних підставах у житловому будинку на АДРЕСА_2 , прийняв рішення про вчинення крадіжки з метою власного збагачення.

Тоді ж, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат вказаного житлового будинку, на поверхні стільця під покривалом виявив гаманець зеленого кольору, в якому були грошові кошти у сумі 28 600 грн, що належать потерпілій ОСОБА_9 , та прийняв рішення про вчинення крадіжки грошових коштів з метою власного збагачення.

ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, взяв у руки вказаного гаманця, звідти дістав грошові кошти у сумі 17 500 грн, що належать потерпілій ОСОБА_9 , після чого покинув приміщення вказаного господарства з викраденими грошовими коштами.

Указаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 17 500 грн.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжку) ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 просив:

- вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

- ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн

- у решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, вважав, що судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 та призначенні йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1 700 грн, яке нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією вказаної статті, допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Зазначав, що за змістом санкції ч.1 ст.185 КК України не передбачено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, що відповідно до ст.ст.409, 413, 414 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, та прийшов до висновку доведеним пред`явлене обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, а також правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, не оспорюються в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Тому в цій частині вирок суду першої інстанції колегією суддів апеляційного суду не перевіряється.

Водночас колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення особі обвинуваченого через його м`якість, є належними та обґрунтованими.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження вказаних вимог закону не дотримався, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначив покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 1 ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині вироку послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Однак, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 та призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, суд першої інстанції вищевказаних вимог Закону не дотримався.

Слід зазначити, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року (із наступними змінами 20 грудня 2019 року).

У Кримінальному кодексі України у статті 185 в абзаці другому частини першої слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 04 грудня 2021 року, тобто на момент чинності вказаних змін до санкції статті 185 КК України.

Отже, наведені порушення кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п.4 ч.1 ст.409 КПК України).

У силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та усталеної судової практики суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, серед яких встановлено, що останній вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має сім`ю, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Також ураховується, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю правопорушення, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, що пом`якшує йому покарання, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу в межах його мінімального розміру, визначеного санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню кримінальних правопорушень.

Відтак, на переконання колегії суддів, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, вирок місцевого суду підлягає скасуванню на підставі ст.409 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3