Справа № 624/687/17
провадження № 1-кп/632/13/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кегичівка Харківської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, засудженого 22 січня 2016 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Кегичівка Харківської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, мешканця АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину - 2016 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Кегичівка Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, мешканця АДРЕСА_3 , не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи групою осіб без попередньої змови між собою, вчинили незаконне проникнення до житла, окрім цього ОСОБА_10 умисно вбив ОСОБА_16 з особливою жорстокістю, за таких обставин.

Так, в один із днів на початку серпня 2016 року на території смт Кегичівка Харківської області між ОСОБА_16 і ОСОБА_10 сталася бійка, під час якої останній отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого у період часу з 13 по 20 серпня 2016 року перебував на лікуванні у КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», та зазнав певних матеріальних витрат.

Після закінчення лікування ОСОБА_10 зажадав від ОСОБА_16 відшкодування йому завданих збитків в сумі 20000 гривень.

ОСОБА_16 , який перебував у скрутному матеріальному становищі, за рахунок його брата - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 було відшкодовано частину витрачених на лікування коштів у сумі 7000 гривень.

За сукупності наведених обставин між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 склалися неприязні стосунки.

В ніч з 10 на 11 червня 2017 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом перебували у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де під час спільного відпочинку вживали алкогольні напої.

11 червня 2017 року приблизно о 03 годині 50 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які також перебували у стані алкогольного сп`яніння, залишили приміщення кафе та на автомобілі ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , керування яким здійснював ОСОБА_11 , стали пересуватися по території смт Кегичівка.

Близько 04 години 40 хв. цього ж дня ОСОБА_10 , розуміючи, що для продовження відпочинку необхідні гроші, які в них були відсутні, запропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поїхати до ОСОБА_16 , від якого він отримає частину суми грошей, не повернутих йому за лікування.

При цьому ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що розмова про повернення грошей буде відбуватись у спокійній формі і їх передача ОСОБА_16 буде добровільною, тобто ним не буде вчинено щодо останнього жодного кримінального правопорушення проти власності.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучі впевненими у тому, що ОСОБА_10 не вчинятиме відносно ОСОБА_16 ніяких кримінальних протиправних дій, приблизно о 04 годині 50 хв. прибули до домоволодіння останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_10 , бажаючи застати ОСОБА_16 зненацька і не дати йому можливості уникнути запланованої ним розмови, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, вирішив всупереч волі, дозволу та відома власника будинку, а також за відсутності визначених законом підстав, незаконно проникнути в чуже житло шляхом примусового відчинення дверей.

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_10 переліз через паркан та, знаходячись на подвір`ї, відчинив хвіртку, чим надав змогу незаконно проникнути на територію зазначеного домоволодіння ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

У свою чергу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 має намір проникнути у домоволодіння ОСОБА_16 , всупереч волі, дозволу та відома останнього, і його дії носять кримінальний протиправний та суспільно - небезпечний характер, не тільки не зупинили, а навпаки, вирішили підтримати його дії, тобто утворили групу для спільного вчинення кримінального правопорушення без попередньої про це домовленості між собою.

Продовжуючи кримінальні протиправні дії групи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через відчинену ОСОБА_10 хвіртку увійшли на територію домоволодіння, яке належало ОСОБА_16 на праві приватної власності.

Потім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом підійшли до будинку, розташованого на території зазначеного домоволодіння, зокрема, до його вхідних дверей, які були зачинені з середини на запірний пристрій.

Реалізуючи кримінальний протиправний намір групи, спрямований на порушення недоторканності житла, ОСОБА_10 , діючи узгоджено з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за допомогою фізичної сили вибив вхідні двері до будинку, після чого обвинувачені разом увійшли до приміщення коридору.

Діючи в межах кримінального протиправного умислу групи, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосовуючи фізичну силу, нанесли кільки ударів ногами по зачиненим з середини на запірний пристрій дверям, які встановлені між коридором та кухнею, внаслідок чого вони відчинились.

Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом увійшли до приміщення кухні у зазначеному будинку.

Таким чином, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб, без попередньої домовленості, незаконно проникли до вказаного будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належало ОСОБА_16 на праві приватної власності, тим самим порушивши недоторканність житла, яка гарантована ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 залишився у приміщенні кухні, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 разом пройшли до кімнати, де спав ОСОБА_16 .

На вимогу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_16 вийшов у приміщення кухні в зазначеному будинку для обговорення того, яким чином він буде відшкодовувати завдані ОСОБА_10 збитки.

Після чого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , упевнившись в тому, що розмова відбувається у спокійній формі, вийшли у двір, а ОСОБА_10 і ОСОБА_16 залишились у приміщенні кухні, де між ними відбулася розмова, яка поступово переросла у сварку, а в подальшому - у бійку.

Під час конфлікту у ОСОБА_10 на грунті особистої неприязні, яка склалася між ним і ОСОБА_16 за вказаних вище обставин, виник умисел на вбивство останнього з особливою жорстокістю, про що він не повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_12

11 червня 2017 року близько 04 години 50 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_16 , діючи окремо від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з мотивів тривалої особистої неприязні до ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, у вигляді смерті ОСОБА_16 , схопив зі столу кухонний ніж та, діючи з особливою жорстокістю, наніс останньому цим ножем не менше двадцяти ударів у різні частини тіла - голову, шию, грудну клітину, живіт та кінцівки, розуміючи при цьому, що внаслідок заподіюваних ним тілесних ушкоджень, останній зазнає особливо сильних больових відчуттів, тобто він завдає ОСОБА_16 особливі фізичні страждання, та бажав цього.

Завдавши ОСОБА_16 не менше двадцяти ударів ножем по тілу, у тому числі місця розташування життєво важливих органів - голову, шию, груди, живіт, ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_16 наступні тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото - різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото - різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото - різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні.

Смерть ОСОБА_16 настала 11 червня 2017 року о 05 годині 12 хв. у приміщенні Кегичівської центральної районної лікарні, в результаті гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла.

Під час судового розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у висунутому йому обвинуваченні - вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України - незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою; вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, не визнав;

- обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у висунутому йому обвинуваченні - вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України - незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, не визнав;

- обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у висунутому йому обвинуваченні - вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України - незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, не визнав.

При цьому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на підставі ст. 63 Конституції України, від надання показань відмовилися.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, винуватість ОСОБА_10 у незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, умисному вбивстві ОСОБА_16 , вчиненому з особливою жорстокістю; ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожного окремо, у незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, підтверджується сукупністю таких, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що його рідний брат ОСОБА_16 мешкав у будинку АДРЕСА_3 , власником якого він і був.

Проживаючи в будинку ОСОБА_16 переважно користувався дальньою від входу кімнатою.

На теперішній час власником зазначеного домоволодіння є він, ОСОБА_8 .

Також потерпілий показав, що на даний час він мешкає у місті Києві, однак його місце проживання зареєстроване за вказаною вище адресою. У згаданому будинку він мешкав спільно із матір`ю та ОСОБА_16 постійно з 1994 по 2004 рік.

Вперше у місто Київ виїхав у 2004 - 2005 роках, де знаходився нетривалий час. У подальшому повертався у смт Кегичівка, де проживав у зазначеному будинку, після чого знову їхав до міста Києва. Так відбувалося дуже часто.

11 червня 2017 року між п`ятою і шостою годинами йому зателефонували та повідомили, що ОСОБА_16 помер внаслідок заподіяних йому колото - різаних поранень.

Смерть останнього настала в закладі охорони здоров`я, куди він був доставлений у зв`язку із заподіянням йому зазначених тілесних ушкоджень.

До смт Кегичівка він, потерпілий, приїхав у цей же день в період часу між тринадцятою і чотирнадцятою годинами.

Прибувши до будинку АДРЕСА_3 побачив, що як вхідні двері до будинку, так і двері до кухні, вибиті, зокрема були пошкоджені запірні пристрої.

При цьому, на поверхні дверей до кухні був наявний слід підошви взуття.

В приміщенні кухні був безлад, на підлозі - рясні сліди крові.

У причетності до загибелі ОСОБА_16 він одразу запідозрив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки зі слів брата йому було відомо, що між ним і обвинуваченими мав місце конфлікт.

Так, під час бійки, яка мала місце у серпні 2016 року, ОСОБА_16 заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження у виді перелому щелепи. У зв`язку із цим після надання медичної допомоги останньому, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в числі інших осіб, вибивши двері, проникли у житло ОСОБА_16 , де спільно вчинили його побиття, у зв`язку із чим останній проходив лікування у закладі охорони здоров`я.

Також потерпілий підтвердив, що у зв`язку із тим, що його брат заподіяв ОСОБА_10 зазначене тілесне ушкодження, він передав останньому, в рахунок оплати лікування, 7000 гривень - частину від 20000 гривень, тієї суми грошей, яку бажав отримати ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що він, скориставшись послугами адвоката, з власної волі, вважаючи, що його право на недоторканість житла також було порушене, 23 жовтня 2017 року звернувся до органу Національної поліції із заявою про вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідна заява була складена адвокатом - його представником та прийнята у нього слідчим Слідчого управління ГУНП в Харківській області.

Із показань свідка ОСОБА_17 , як отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, так і у судовому засіданні, вбачається, що він знає ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як мешканців смт Кегичівка, зокрема, протягом тривалого часу спілкувався із ОСОБА_11 , з ОСОБА_16 перебував у дружніх стосунках.

Приблизно з двадцять третьої години 10 червня 2017 року він разом із ОСОБА_18 перебував у будинку АДРЕСА_3 , куди вони прийшли на запрошення ОСОБА_16 .

Коли він та ОСОБА_18 зайшли на територію домоволодіння, а потім у будинок, то ОСОБА_16 зачинив за ними хвіртку - на замок, вхідні двері і двері до кухні також були зачинені - на гачок та шпінгалет, відповідно.

Спочатку він, ОСОБА_18 та ОСОБА_16 перебували у приміщенні кухні.

Близько першої години 11 червня 2017 року всі присутні пішли відпочивати, він і ОСОБА_18 розмістилися на дивані в одній із кімнат.

При цьому він, свідок, лежав біля стіни, а ОСОБА_18 - з краю.

ОСОБА_16 же перебував у суміжній із їхньою кімнаті, до якої можна потрапити лише через сполучений прохід.

Близько п`ятої години 11 червня 2017 року він почув, що у будинок зайшла група осіб - не менше трьох, хто саме - він не бачив, оскільки лежав обличчям до низу та до стіни.

Декілька осіб - дві або три, пройшло у кімнату, де перебував ОСОБА_16 , поклавши на диван, на якому знаходилися він і ОСОБА_18 , зокрема на ноги останньої, квіти маку.

При цьому свідок ОСОБА_17 стверджував, що серед осіб, які проникли у житло, був ОСОБА_11 . Останнього він впізнав за голосом, так як коли ці особи проходили через кімнату, де перебував він із ОСОБА_18 , ОСОБА_11 промовив наступну фразу: «Цих трогать не надо, пішли до ОСОБА_31 в комнату».

На вимогу вказаних осіб ОСОБА_16 вийшов у приміщення кухні. Останній залишив кімнату самостійно, через незначний проміжок часу після того, як із неї вийшли особи, які проникли у житло.

Також ОСОБА_17 пояснив, що він залишився у кімнаті, де перебував, оскільки напередодні ОСОБА_16 попередив його про те, що якщо до нього прийдуть сторонні особи, щоб він, свідок, не втручався у їх спілкування. Більш того, ОСОБА_16 , виходячи із кімнати, жестами дав зрозуміти йому, щоб він залишався на місті і не втручався.

Осіб, які вийшли попереду ОСОБА_16 , не бачив.

Продовжуючи знаходитись у кімнати, він, свідок, почув розмову, яка відбувалася у приміщені кухні. Через зачинені двері учасників розмови за голосом ідентифікувати не зміг, як і не зміг розібрати її зміст, однак за інтонаціями було зрозуміло, що відбувається суперечка.

Потім він почув звуки ударів по тілу, падаючого посуду, ОСОБА_16 , який прокричав: «Пацани, за шо», те, що в кухні відбувається метушня, а також фразу, сказану, на його думку, ОСОБА_11 : «Більше ти нічого не скажеш».

Події в будинку розгорталися протягом близько десяти хвилин, у тому числі в кухні - протягом трьох - п`яти хвилин.

Коли все стихло, він через вікна оглянув подвір`я, де нікого не було.

Після цього він і ОСОБА_18 увійшли до приміщення кухні, де побачили ОСОБА_16 , який лежав на підлозі між газовою плитою і котлом, обличчям до верху, голова останнього були притулена до труби опалення та стіни. ОСОБА_16 хрипів та мав тілесні ушкодження у виді колото - різаних поранень, випадіння внутрішніх органів. Під потерпілим була велика кількість крові. У цьому місті був розкиданий посуд.

Згодом ОСОБА_16 каретою швидкої допомоги, яку викликала ОСОБА_18 , був направлений до лікарні.

ОСОБА_17 також показав суду, що запірні пристрої вхідних дверей та дверей до кухні мали механічні пошкодження, характерні для вибиття дверей. Замок хвіртки пошкоджений не був.

Крім того, свідок показав, що між ОСОБА_10 і ОСОБА_16 мав місце конфлікт. Так, зі слів останнього, у середині травня 2017 року йому стало відомо, про те, що ОСОБА_16 заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження у виді перелому щелепи, а також про те, що у зв`язку із цим ОСОБА_8 сплатив йому 7000 гривень.

До цього ж свідок ОСОБА_17 повідомив, що ОСОБА_11 мав у своєму користуванні транспортний засіб - автомобіль ВАЗ - 2108, червоного кольору.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_18 , отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та у судовому засіданні, вона 10 червня 2017 року приблизно з двадцять третьої години разом із ОСОБА_17 перебувала у житлі ОСОБА_16 - будинку АДРЕСА_3 .

Зайшовши на територію домоволодіння, а згодом у будинок, хвіртку зачинили на замок, вхідні двері та двері до кухні зачинили на гачок і шпінгалет, відповідно.

Спочатку вони всі разом перебували у приміщенні кухні, де поміж іншого вона і ОСОБА_16 вживали слабоалкогольний напій «Гараж», та де всі палили, у тому числі сигарети марки «ЛМ».

На двір палити не виходили.

Потім, близько другої години, всі пішли відпочивати. Вона і ОСОБА_17 знаходились в одній кімнаті, що є прохідною, лежали на дивані, а ОСОБА_16 в іншій, дальній - суміжній із їхньою, що об`єднані одним проходом.

Також свідок зауважила, що ОСОБА_17 лежав біля стіни, а вона з краю.

Близько п`ятої години 11 червня 2017 року повз них пройшла група осіб - дві, три особи, які увійшли до кімнати, де перебував ОСОБА_16 .

При цьому, коли вони проходили, хтось з них поклав їй на ноги квіти маку, від чого вона прокинулась. До того ж вона почула, як одна із осіб, чоловічої статі, промовила: «Цих не нада, цих не трогать».

На вимогу однієї із осіб, які проникли до будинку, ОСОБА_16 за ними самостійно вийшов у приміщення кухні.

У першому та другому випадку голос належав одному й тому самому чоловіку.

Скільки було осіб і хто це був, вона повідомити не може, оскільки їх не бачила, так як злякавшись відвернулася, а лише чула кроки та невідомий їй голос.

ОСОБА_17 також лежав обличчям до стіни.

Перебуваючи у кімнати вона, свідок, почула розмову, однак через зачинені двері не чула її змісту, чула звуки ударів по тілу та крики ОСОБА_16 « Пацани не нада, за шо», тобто було очевидним, що відбувається побиття останнього, а також почула удар по батареї опалення.

Події в будинку відбувалися протягом приблизно десяти хвилин, в тому числі у кухні - не більше п`яти хвилин.

Коли все стихло, ОСОБА_17 у вікна оглянув подвір`я, де нікого не було. Після цього, приблизно хвилин через п`ять, вони увійшли до приміщення кухні, де побачили ОСОБА_16 , який лежав на підлозі обличчям до верху, між газовою плитою і котлом та хрипів, його голова була притулена до труби опалення та стіни. Під ОСОБА_16 була велика кількість крові, він сам також був у крові. Між його ногами лежала банка. Останній мав тілесні ушкодження у виді колото - різаних поранень, випадіння внутрішніх органів.

У зв`язку із цим вона викликала швидку медичну допомогу.

ОСОБА_18 також показала суду, що після зазначених подій вона побачила, що як вхідні двері до будинку, так і двері до кухні були вибиті та знаходилися у відчиненому положенні.

З приміщення кухні зникла її спортивна кофта рожевого кольору зі смугами білого кольору на рукавах.

Крім того, свідок показала, що знає ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як мешканців смт Кегичівка.

Від жителів селища їй відомо, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 раніше мав місце конфлікт - відбулася бійка.

Із показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що станом на 11 червня 2017 року вона працювала молодшою медичною сестрою з екстреної медичної допомоги у Кегичівській центральній районній лікарні (далі - Кегичівська ЦРЛ).

У зв`язку із надходженням 11 червня 2017 року о 05 годині 03 хв. виклику вона, медична сестра та фельдшер негайно, через 2-3 хвилини, прибігли до житла ОСОБА_16 - будинку АДРЕСА_3 , оскільки зазначене домоволодіння знаходиться поблизу Кегичівської ЦРЛ.

Карета швидкої допомоги приїхала пізніше.

У дворі перебували ОСОБА_17 і ОСОБА_18 .

Хвіртка в огорожі домоволодіння була відчинена. Вхідні двері до будинку були вибиті, двері до приміщення кухні відчинені.

Зайшовши у зазначений будинок вона побачила ОСОБА_16 , який лежав у кухні на підлозі, між газовою плитою і котлом, обличчям до верху, та перебував в агонії - звивався у судомах. Під ним була велика кількість крові, у яку вона вступила взуттям в ході надання допомоги. Рухаючись ОСОБА_16 скинув з себе кофту. На тілі останнього були різані рани, які супроводжувалися рясними крововиливами, випадіння внутрішніх органів. Після надання ОСОБА_16 на місці події невідкладної медичної допомоги він приблизно через дві хвилини каретою швидкої допомоги був доставлений до Кегичівської ЦРЛ, де, не дивлячись на надання кваліфікованої медичної допомоги, помер у приймальному відділенні.

Від моменту прибуття її та інших медичних працівників у зазначений вище будинок до моменту доставки ОСОБА_16 у лікарню пройшло 7-8 хвилин.

Останній раз вона бачила ОСОБА_16 , із родиною якого була знайома протягом тривалого часу, ввечері 10 червня 2017 року.

ОСОБА_8 постійно проживав у місті Києві, однак періодично приїздив до смт Кегичівка.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , кожний окремо, повідомили, що ОСОБА_16 був вдягнутий у одяг чорного кольору - шорти і спортивну кофту (толстовку).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_21 - медичної сестри приймального відділення Кегичівської ЦРЛ, вона здійснювала відбір біологічного зразка у ОСОБА_10 - забір крові, для проведення експертних досліджень. Останній скарг на стан здоров`я не мав, за наданням йому медичної допомоги не звертався.

Крім того, винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, підтверджується даними, які містяться у письмових джерелах доказів, відеозаписах, а також даними, які містить у собі речові докази, що узгоджуються із показаннями потерпілого та свідків, які наведені вище.

Так, згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 жовтня 2017 року, станом на 11 червня 2017 року житловий будинок АДРЕСА_3 належав ОСОБА_16 на праві приватної власності.

Разом із цим з паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_8 вбачається, що його зареєстрованим місцем проживання з 19 жовтня 2000 року по теперішній час є будинок АДРЕСА_3 (т. 4 а.с. 59, 107, 108).

У протоколі огляду місця події від 11 червня 2017 року, схемі та фототаблиці до нього відображена обстановка на місці вчинення кримінальних правопорушень - домоволодінні АДРЕСА_3 , зокрема в будинку, що розташований на його території.

Також із даного протоколу вбачається, що хвіртка в огорожі зазначеного домоволодіння перебуває у відчиненому положенні, на стежці з бетонних плит від входу до будинку наявний слід речовини бурого кольору, схожої на кров, з відбитком протектору взуття, схожого на жіноче.

Перед входом в будинок на бетонній плиті виявлено чотири сліди речовини бурого кольору, схожої на кров та аналогічний слід від протектору взуття з відбитком темно - бурого кольору.

Запірний пристрій вхідних дверей, встановлений на їх внутрішній поверхні, пошкоджений способом, який характерний для вибиття дверей, що відчиняються всередину будинку.

Двері до приміщення кухні відчинені, запірний пристрій дверей відсутній, ділянка запірного пристрою потрощена. Ліворуч від запірного пристрою навпроти нього (на одній висоті) наявний фрагмент відбитку сліду взуття, схожого на чоловіче. Також наявний фрагмент відбитку протектору взуття на дверній рамі на висоті запірного пристрою.

У кухні на підлозі, поміж іншого, виявлена кофта чорного кольору з чисельними механічними пошкодженнями, зовні схожими на ножові порізи, повністю просякнута речовиною бурого кольору, схожою на кров. Крім того на підлозі у лівій частині кухні, від стіни до центру, наявні суцільний слід речовини темно - бурого кольору, явно схожої на кров, розміром 1х2 метри, та цілі згустки крові. За характером та розміром і напрямками потоку слідує, що місцем витоку із розповсюдженням рідини, схожої на кров, є місце під стіною зліва між газовою плитою і газовим котлом.

На столі наявні два кухонні ножі.

В кімнаті № 2 (згідно план - схеми будинку), наявний телевізор, біля дивану та під його краєм виявлені свіжо зрізані рослини, зовні схожі на квіти маку із цвітом у кількості 16 штук.

У кімнаті № 3 наявне ліжко.

В ході даної слідчої дії з місця вчинення кримінальних правопорушень, поміж іншого, були вилучені: змив речовини бурого кольору з бетонної плити перед входом до будинку; змив речовини бурого кольору з підлоги в приміщенні кухні; фрагмент сліду низу взуття з дверей до кухні; фрагмент сліду підошви взуття з дверної рами до кухні; шість недопалків сигарет торгівельних марок «Ротманс» і «ЛМ»; кофта чорного кольору з механічними пошкодженнями у виді порізів; фрагменти волосся; змив з дверної ручки до кімнати № 1; шістнадцять стебел рослин, зовні схожих на квіти маку; три відбитки слідів рук, з поверхні дверей до кімнати № 1; один відбиток слідів пальців рук з поверхні дверей, що ведуть до приміщення кухні; один відбиток слідів пальців рук з поверхні кружки, що стояла у кухні на столі; відбитки слідів пальців рук з двох пляшок, у тому числі з-під алкогольного напою «Гараж»; три відбитки слідів пальців рук з поверхні дверей, що ведуть до кімнати № 2; два відбитки слідів пальців рук з поверхні дверей, що ведуть до кімнати № 4; металева скоба запірного пристрою з дверної рами; змив з дверної ручки дверей між кухнею та кімнатою № 1; два кухонні ножі (т. 2 а.с. 136 - 161).

Згідно із ч. 3 ст. 214 КПК України (в редакції, що діяла на час проведення даної слідчої дії) у невідкладних випадках огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення.

За наявності ознак, передбачених ст. 233 КПК України стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених статтями 233, 234, 237 КПК України, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо.

Проте, проведений 11 червня 2017 року огляд місця події - зазначеного домоволодіння, істотно відрізняється від тих оглядів житла та іншого володіння особи, проведення яких вимагає дотримання підстав та правил, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК України.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

У даному випадку підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення чергового працівника швидкої медичної допомоги про те, що до приймального відділення Кегичівської ЦРЛ був доставлений ОСОБА_16 , мешканець АДРЕСА_3 , з тілесними ушкодженнями - колото-різаною раною черевної порожнини, який знаходився у непритомному стані, був не контактний, а через незначний проміжок часу, о 05 годині 12 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5, помер.

З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування обставин події, що відбулася, було здійснено огляд домоволодіння за наведеною адресою, де був виявлений ОСОБА_16 з тілесними ушкодженнями та звідки він був доставлений до закладу охорони здоров`я.

Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.

Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження будинку та території домоволодіння. В результаті огляду місця події зафіксована обстановка на місці вчинення кримінальних правопорушень, виявлені та вилучені: слідова інформація про обставини події, предмети та речі, що могли бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі їх сліди та могли бути використані як докази.

Разом із цим, проведена слідча дія не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав для огляду, визначених статтями 233, 234, 237 КПК України.

При цьому огляд місця події був розпочатий невідкладно, о 06 годині 20 хв. 11 червня 2017 року - до внесення відповідних відомостей до ЄРДР, що було зроблено о 09 годині 13 хв., а завершений цього ж дня о 14 годині 25 хв.

За таких обставин у даному конкретному випадку огляду домоволодіння не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність житла або іншого володіння особи, а тому він не потребував одержання дозволу суду - ухвали слідчого судді для його проведення.

З огляду на викладене, підстав вважати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 11 червня 2017 року, а відтак і похідні від нього докази, як про це зазначає сторона захисту, суд не вбачає.

Також суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про неналежність цього доказу, оскільки з інформації із державних реєстрів, інформації, що надійшла до лікарні та відділення поліції, вбачається, що зазначені вище події відбулися саме у домоволодінні

АДРЕСА_4 , яке згодом й було оглянуте слідчим. Зазначення ж у протоколі номеру домоволодіння, як «1-А» є очевидною опискою, що не тягне за собою неналежність цього доказу.

Щодо заяв про визнання протоколу огляду місця події, про який йдеться вище, недопустимим доказом через те, що стороні захисту не були відкриті речові докази, зокрема кухонні ножі, отримані під час цієї слідчої дії, то суд також визнає ці заяви сторони захисту неспроможними, оскільки, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що речові докази, серед яких є два кухонних ножі, детально описані у протоколі огляду місця події, постановах слідчого, протоколах огляду предметів, до яких стороні захисту було надано доступ у числі інших матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, та в процесі судового провадження, тобто стороні захисту було достеменно відомо, які речові докази будуть надані суду стороною обвинувачення.

Таким чином, клопотання сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 11 червня 2017 року недопустимим та неналежним доказом, задоволенню не підлягає.

Вилучені під час огляду місця події - зазначеного домоволодіння речі, предмети, у тому числі одягу, сліди, носії зі слідами та змиви були оглянуті, визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження у відповідній якості, що підтверджується протоколами від 17 серпня і 25 вересня 2017 року та постановами слідчого від цих же дат (т. 3 а.с. 162 - 166, т. 4 а.с. 20-22).

ОСОБА_16 з колото - різаною раною черевної порожнини був доставлений із зазначеного будинку до приймального відділення Кегичівської ЦРЛ 11 червня 2017 року о 05 годині 12 хв., за викликом який був прийнятий о 05 годині 03 хв., що підтверджується супровідним листком № 1239/3101 та рапортом чергового поліцейського (т. 2 а.с. 135, 162).

Лікарським свідоцтвом про смерть № 131-КРт/17 від 12 червня 2017 року підтверджується те, що ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт Кегичівка Харківської області (т. 4 а.с. 148).

Згідно із протоколом огляду місця події від 11 червня 2017 року та фототаблицею до нього у приміщенні Кегичівської ЦРЛ виявлений труп ОСОБА_16 з тілесними ушкодженнями - множинними колото - різаними ранами голови, шиї, плечей, тулуба, ніг, одним рубленим ушкодженням обличчя.

Все тіло вкрито речовиною червоного кольору, схожою на кров.

На трупі ОСОБА_16 маються лише шорти чорного кольору (т. а.с. 163 - 176).

За висновком судово-медичної експертизи № 131-КРт/17, яка встановила у ОСОБА_16 такі тілесні ушкодження: проникаючі сліпі колото-різані поранення лівої половини грудної клітини, черевної стінки з ушкодженням петель тонкого кишківника; колото-різане наскрізне поранення обличчя і шиї, одне колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини, правого плеча, два колото-різаних поранення лівого плеча, колото-різане поранення лівого стегна, по одному колото-різаному наскрізному пораненню лівого стегна, лівої гомілки; чотири різаних поранення потиличної ділянки, п`ять різаних ран обличчя, одне рублене ушкодження обличчя в правій надоковій ділянці; садно на обличчі та синець на лівому стегні, зазначені тілесні ушкодження є прижиттєвими та утворилися незадовго до настання смерті.

Колото-різані рани утворились від дії односторонньо гострого гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя, що має обушок з «П»-подібним поперечним перерізом і вираженими ребрами.

Різані рани утворились від дії знаряддя, володіючого ріжучими властивостями.

Рублена рана утворилась від дії рубячого знаряддя діючого по дузі ударом леза.

Садно на обличчі та синець на лівому стегні утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів.

Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок сукупності вищевказаних поранень. Між настанням смерті ОСОБА_16 та виявленими у нього тілесними ушкодженнями мається причинний зв`язок.

Смерть ОСОБА_16 настала в результаті гострої крововтрати, яка розвинулась внаслідок множинних колото-різаних, різаних та рубленої ран тіла, 11 червня 2017 року о 05 годині 12 хв. на догошпитальному етапі.

Смерть ОСОБА_16 після нанесення тілесних ушкоджень настала через деякий проміжок часу, котрий може обчислюватися першими десятками хвилин.

В момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 міг знаходитися як у вертикальному, так і горизонтальному положенні, коли потерпілий був звернений до нападника різними ділянками тіла, але переважно передньою та лівою заднє-боковою поверхнями тіла.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 деякий час міг здійснювати самостійні дії (бігати, ходити, повзати).

Достовірних судово-медичних даних про послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 не мається.

Під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 міг відчувати сильний фізичний біль.

Наявність накладень крові на різних ділянках тіла ОСОБА_16 свідчать про переміщення тіла після заподіяння тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_16 , які б можна було б розцінити як ті, які отримані внаслідок самооборони та опору не виявлено.

При судово - токсикологічній експертизі в крові виявлено етиловий спирт у кількості 1,13%о, що стосовно до живої людини відповідає легкому алкогольному сп`янінню.

Кров від трупа ОСОБА_16 належить до групи О з ізогемагглютинінами анти-А і анти-В (т. 3 а.с. 56 - 65).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12 червня 2017 року у приміщенні Красноградського РВ ХОБСМЕ були вилучені зразки волосся від ОСОБА_16 , змиви з лівої та правої руки останнього, а також зрізи нігтьових пластин з обох рук з піднігтьовим вмістом (т. 2 а.с. 177, 178).

Із постанов прокурора від 17 червня і 11 липня 2017 року, заяв ОСОБА_10 та протоколів отримання зразків для проведення експертиз від 17, 19 червня та 11 липня 2017 року вбачається, що у ОСОБА_10 в порядку, визначеному КПК України, були відібрані біологічні зразки: волосся, крові, слини, піднігтьові зрізи та змиви з обох рук, для проведення експертних досліджень, які він надав добровільно (т. 2 а.с. 91 - 100, т. 3 а.с. 137 - 139).

За висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 1171-И/17 кров ОСОБА_10 , відноситься до групи В з ізогемагглютиніном анти - А (т. 3 а.с. 116, 117).

Із постанов прокурора від 14 червня і 11 липня 2017 року та протоколів отримання зразків для проведення експертиз від 14 червня 2017 року, а також від 21 і 24 липня 2017 року, вбачається, що у ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , в порядку, визначеному ст. 245 КПК України, для проведення експертних досліджень, були відібрані біологічні зразки, а саме: зразки волосся, крові, піднігтьові зрізи, змиви з обох рук, які зазначені особи надали добровільно (т. 3 а.с. 28 - 39, 137 - 145).

Згідно із висновком судово - медичної імунологічної експертизи № 1170-И/17 кров ОСОБА_11 , відноситься до групи А з ізогемагглютиніном анти - В (т. 3 а.с. 110, 111).

Відповідно до висновку судово - медичної імунологічної експертизи № 1169-И/17 кров ОСОБА_12 , відноситься до групи А з ізогемагглютиніном анти - В (т. 3 а.с. 108, 109).

За висновком судово - медичної цитологічної експертизи № 795-Ц/17 паління сигарет марки «Rothmans» та «LM», недопалки яких - 4 і 2 відповідно, були вилучені в ході огляду місця події, зокрема у приміщенні кухні вказаного будинку, ОСОБА_16 не виключається.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 досліджені сигарети палити не могли (т. 3 а.с 190 - 196).

Відповідно до висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 978 на одному з предметів, які знаходилися в житлі ОСОБА_16 , виявлений слід пальця, залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_18 (т. 3 а.с. 215 - 238).

Із висновку судово-медичної цитологічної експертизи № 796-Ц/17 вбачається, що у змиві з поверхні ручки дверей до кімнати № 1 згаданого будинку знайдені сліди потожирових відкладень, групову належність яких встановити не виявилося можливим (т. 3 а.с. 197 - 201).

За висновком судово-медичної цитологічної експертизи № 1001-Ц/17 у піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з пальців обох рук трупа ОСОБА_16 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_16 не виключається.

Даних про домішок крові, належної ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не отримано.

Що стосується клітинного складу, то його походження за рахунок власного нігтьового ложа вважається найбільш імовірним (т. 3 а.с 202 - 207).

Згідно із висновками судово-медичних цитологічних експертиз № 732-Ц/17, № 729-Ц/17 групова належність крові від трупу ОСОБА_16 - О (І) з ізогемагглютінинами анти-А і анти - В.

У змивах рідини бурого кольору з підлоги в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_4 , та з бетонної плити перед входом до зазначеного будинку, виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_16 не виключається.

Від ОСОБА_10 ця кров статися не могла (т. 3 а.с. 180 - 189).

Оцінивши наведені вище показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_20 , дані, що містяться в наведених: протоколі огляду місця події - зазначеного домоволодіння, зокрема щодо виявлення та вилучення як слідів крові, недопалків сигарет, так і слідів пальців рук, висновках судово - медичних цитологічних експертиз № 732-Ц/17, № 795-Ц/17, судово-дактилоскопічної експертизи № 978, а також дані стосовно виклику швидкої медичної допомоги - о 05 годині 03 хв. 11 червня 2017 року, у їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_17 і ОСОБА_18 дійсно у період часу з двадцять третьої години 10 червня 2017 року по 05 годину 03 хв., разом із ОСОБА_16 , тобто і під час вчинення кримінальних правопорушень щодо останнього, перебували у його житлі - будинку АДРЕСА_4 , а отже, про достовірність показань цих свідків.

Достовірність показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , не оспорювалися.

Станом на 10 - 11 червня 2017 року ОСОБА_11 володів, а відтак, здійснював керування транспортним засобом - автомобілем ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у відповідності до пункту 2.2. розділу 2 Правил дорожнього руху, як особа, яка мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та якій власником вказаного транспортного засобу - ОСОБА_22 , було передано реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Викладене підтверджується копією реєстраційного документа на автомобіль ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 25 - 27).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12 червня 2017 року та фототаблиці до нього, під час зазначеної слідчої дії, за згодою особи, у володінні якої перебуває транспортний засіб - ОСОБА_11 , був проведений огляд автомобіля ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору.

Під час огляду у салоні автомобіля, поміж іншого, були виявлені та вилучені: п`ять пелюсток квітів, зовні схожих на пелюстки квітів маку; два страхових поліси, один із яких виданий ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 187 - 195).

Проаналізувавши та оцінивши дані протоколу огляду місця події від 13 червня 2017 року і відеозаписів з камер спостереження, що встановлені зовні та у середині приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , суд встановив, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 11 червня 2017 року, зокрема, по 03 годину 23 хв., перебували у приміщенні зазначеного кафе - бару, де вживали алкогольні напої, а відтак перебували у стані алкогольного сп`яніння, про що також свідчить така ознака алкогольного сп`яніння, як порушення координації рухів, яка була наявна у кожного з обвинувачених.

З 03 години 37 хв. по 03 годину 39 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вже перебували поруч із зазначеним закладом.

О 03 годині 44 хв. обвинувачені разом залишили територію поруч із кафе - баром «ІНФОРМАЦІЯ_6».

При цьому обвинувачені були одягнуті і взуті: ОСОБА_10 - у шкіряну куртку, штани та взуття чорного кольору; ОСОБА_11 - у футболку темного кольору, джинсові шорти (бриджі) синього кольору, кросівки темного і білого кольорів; ОСОБА_12 - у кофту темно синього кольору, штани чорного кольору, кросівки темного і білого кольорів (т. 2 а.с. 179 - 181).

Згідно із протоколом огляду місця події від 12 червня 2017 року та відповідною заявою ОСОБА_11 добровільно видав предмети одягу і взуття, які були на ньому в ніч з 10 на 11 червня 2017 року, зокрема: кросівки «Vintage» синього кольору; футболку червоного кольору; джинсові бриджі синього кольору.

Зазначені предмети були вилучені (т. 3 а.с. 20 - 24).

Згідно із ухвалою слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 14 червня 2017 року на зазначені речові докази - предмети одягу та взуття, вилучені у ОСОБА_11 , був накладений арешт (т. 2 а.с. 199, 200).

Вилучені під час вказаних слідчих дій предмети одягу та взуття ОСОБА_11 , а також пелюстки квітів, страхові поліси були оглянуті, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження у відповідній якості, що підтверджується протоколами від 17 серпня і 25 вересня 2017 року та постановами слідчих від 12 червня, 17 серпня і 25 вересня 2017 року (т. 2 а.с. 196 - 198, т. 3 а.с. 162 - 166, т. 4 а.с. 20 -22).

Одяг і взуття, вилучені у ОСОБА_11 , були безпосередньо досліджені у якості речових доказів під час судового розгляду.

Із протоколу огляду місця події від 12 червня 2017 року та відповідної заяви вбачається, що ОСОБА_12 добровільно видав предмети одягу і взуття, які були на ньому в ніч з 10 на 11 червня 2017 року, у тому числі, під час перебування у зазначеному будинку - брюки чорного кольору; кофту темно-синього кольору з надписом білого кольору, кросівки чорного кольору «Nike Air Force».

Наведені предмети були вилучені (т. 3 а.с. 11 - 16).

Вилучені під час огляду місця події 12 червня 2017 року предмети одягу і взуття ОСОБА_12 були оглянуті, визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження у відповідній якості, що підтверджується протоколом від 17 серпня 2017 року та процесуальними рішеннями слідчого від 12 червня і 18 серпня 2017 року (т. 3 а.с. 17 - 19, 162 - 166).

Зазначені предмети одягу і взуття ОСОБА_12 були безпосередньо досліджені у відповідній якості під час судового розгляду.

За висновком судової трасологічної експертизи № 744 на слідокопіюючих поверхнях двох фрагментів дактилоскопічної плівки, яка була використана для відкопіювання відбитків слідів підошов взуття з дверної рами та вхідних дверей до приміщення кухні будинку, будь - які сліди взуття відсутні (т. 4 а.с. 156 - 158).

Разом із цим, як слідує із висновку судової трасологічної експертизи № 851, виявлені в ході огляду місця події 11 червня 2017 року в будинку ОСОБА_16 , зокрема на зовнішній поверхні дверей до приміщення кухні, поблизу запірного пристрою, сліди низу підошов взуття залишені як взуттям на праву ногу пари взуття, що було вилучене в ході досудового розслідування у ОСОБА_11 , так і взуттям на праву ногу пари взуття, що було вилучене в ході досудового розслідування у ОСОБА_12 .

При цьому, низом підошви взуття на праву ногу пари взуття, яке було вилучено у ОСОБА_11 залишений один слід, а низом підошви взуття на праву ногу пари взуття, яке було вилучено у ОСОБА_12 , залишений один слід та група слідів (т. 3 а.с. 239 - 251).

Оцінивши дані, отримані в результаті проведення судової трасологічної експертизи № 851, у сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , даними, які містяться у протоколі огляду місця події, зокрема, щодо наявності пошкоджень запірних пристроїв на дверях до зазначеного будинку, та у ньому, суд доходить висновку, про незаконність проникнення обвинувачених до житла, яке належало ОСОБА_16 .

За висновками судово-медичних цитологічних експертиз № 733-Ц, № 734-Ц у змивах з обох рук як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 сліди крові не знайдені (т. 3 а.с. 171 - 176).

Згідно із висновками судово-медичних цитологічних експертиз № 735-Ц, № 736 - Ц, у піднігтьових вмістах зрізів нігтьових пластин з пальців рук як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 сліди крові не знайдені.

Дані про наявність клітин травматичного чужорідного епітелію не отримані (т. 3 а.с. 92 - 99).

Відповідно до висновків судово-медичних імунологічних експертиз № 1198 - И/17, № 1167-И/17 на кросівках ОСОБА_11 наявність крові не встановлена, на вилучених у останнього бриджах плям, схожих на кров, не виявлено (т. 3 а.с. 103 - 105).

За висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 1168 - И/17 на чоловічій сорочці, вилученій у ОСОБА_11 , виявлені сліди крові, властивої йому самому. Походження цієї крові від ОСОБА_16 не можливе.

Згідно із висновками судово-медичних імунологічних експертиз № 1197 - И/17, № 1165-И/17, № 1166-И/17 на вилучених у ОСОБА_12 кросівках наявності крові не виявлено, на вилучених у нього ж кофті та брюках плям, схожих на кров, не виявлено (т. 3 а.с. 100 - 102).

При затриманні у ОСОБА_10 були вилучені, а потім долучені до кримінального провадження в якості речових доказів предмети одягу і взуття, а саме: шкіряна куртка чорного кольору, кофта синього кольору, джинси чорного кольору, джинси синього кольору, футболка чорного кольору, футболка сірого кольору, футболка зеленого кольору, кросівки чорного кольору, що підтверджується протоколом про затримання особи від 17 червня 2017 року та постановою слідчого від цієї ж дати (т. 2 а.с. 88, 207 - 210).

Ухвалою слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 19 червня 2017 року, з метою збереження речових доказів, на вилучені у ОСОБА_10 предмети одягу і взуття був накладений арешт (т. 2 а.с. 89, 90).

Вилучені у ОСОБА_10 предмети одягу і взуття були оглянуті та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідним протоколом від 17 серпня 2017 року та постановою слідчого від цієї ж дати (т. 3 а.с. 162 - 166).

Зазначені одяг і взуття ОСОБА_10 були безпосередньо досліджені у відповідній якості під час судового розгляду.

Згідно із висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 1196-И/17 на взутті - кросівках, що належать ОСОБА_10 , вилученому 17 червня 2017 року під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України, зокрема на кросівку на ліву ногу, виявлені сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_16 не виключається.

Від ОСОБА_10 ця кров виникнути не могла.

Разом із цим на цьому ж взутті - на праву ногу, виявлена кров людини походження якої від ОСОБА_10 не виключається. Від ОСОБА_16 ця кров походити не може (т. 3 а.с. 125 - 127).

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 23 на фрагменті нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_16 виявлені поодинокі волокна - нашарування, а саме поодинокі фрагменти волокон бавовни (т. 3 а.с. 212 - 214).

За висновком судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них № 11273 на кофті ОСОБА_16 з написом «Puma», вилученій під час огляду місця події, є нашарування поодиноких сторонніх волокон, у тому числі волосся, подібне на волосся людини (т. 3 а.с. 208 - 211).

Згідно із висновками судово - медичних імунологічних експертиз №№ 1541-И/17, 1542-И/17, 1543-И/17, 1544-И/17 волосся, вилучене з правої та лівої рук ОСОБА_16 , з підлоги та зі светра ТМ «Puma», який знаходився на підлозі в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_4 , є фрагментами волосся з голови людини, яке було вирване швидким рухом та має елементи подібності, як між собою, так і зі зразками волосся з голови трупа ОСОБА_16 і могли статися від нього (т. 3 а.с. 40 - 49).

В ході безпосереднього дослідження у судовому засіданні речового доказу - спортивної кофти з написом «Puma», який був вилучений під час огляду місця події, встановлено, що зазначений предмет одягу має чисельні механічні пошкодження у виді порізів.

За висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 277-МК/17, на спортивній кофті ОСОБА_16 , яка була вилучена під час огляду місця події - будинку АДРЕСА_4 , виявлені чотирнадцять колото-різаних пошкоджень. Більшості виявленим колото-різаним пошкодженням на спортивній кофті відповідають за локалізацією колото-різані поранення на тілі, при цьому ці пошкодження утворюють між собою єдині колото-різані канали, однак п`ятьом колото-різаним пошкодженням, які розташовані по передній поверхні кофти в нижньому відділі ліворуч співпадає по локалізації лише одне колото-різане пошкодження тіла, та п`ятьом пошкодженням на лівому рукаві відповідають два ушкодження на тілі ОСОБА_16 , що можна пояснити утворенням цих пошкоджень в складках одягу.

Пошкодженню, розташованому на передній поверхні кофти в середньому відділі та нижньому відділі лівого рукава відповідних пошкоджень тіла немає.

Колото-різані пошкодження одягу та поранення тіла утворились від дії однобічно загостреного, гостро-кінцевого, плаского клинка, колючо-ріжучого знаряддя травми із «П» - подібним поперечним січенням обушка та добре вираженими ребрами, ширина на рівні занурення якого була не більше за 4,5 см (т. 3 а.с. 112 - 115).

Як встановлено з відповідного протоколу від 20 червня 2017 року та додатку до нього - відеозапису слідчої дії, під час слідчого експерименту, що був проведений за участю ОСОБА_10 , останній з виходом на місце вчинення кримінальних правопорушень - домоволодіння АДРЕСА_4 , в умовах, що виключають сторонній тиск, добровільно, самостійно, детально розповів і продемонстрував про обставини вчинення ним, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 проникнення на територію домоволодіння, яке належало ОСОБА_16 , та підтвердив факт свого незаконного проникнення до зазначеного будинку.

Також в ході вказаної слідчої дії ОСОБА_10 підтвердив свою присутність на місці події та участь у конфлікті з ОСОБА_16 , який відбувся між ними за наведених вище обставин місця і часу.

При цьому ОСОБА_10 відтворив механізм своїх дій із захисту від ОСОБА_16 , продемонструвавши, зокрема, напрямок дій ножем відносно тіла останнього.

Прибувши до домоволодіння АДРЕСА_4 , він повідомив, що у будинку на його території мешкав ОСОБА_16 .

Також із змісту показань ОСОБА_10 вбачається, що рано вранці 11 червня 2017 року він розповів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_16 винен йому гроші, у зв`язку із чим запропонував їм поїхати до місця мешкання останнього з метою отримання боргу в сумі 1000 гривень, на що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодилися.

Після цього вони втрьох на автомобілі поїхали у напрямку вказаного домоволодіння.

Між четвертою і п`ятою годинами вони, залишивши автомобіль неподалік, підійшли до місця мешкання ОСОБА_16 .

Оскільки хвіртка в огорожі була зачинена, він, ОСОБА_10 , подолавши паркан, проник на територію зазначеного домоволодіння та відчинив хвіртку, внаслідок чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проникли у двір.

Потім вони втрьох одразу підійшли до будинку.

Одночасно ОСОБА_10 продемонстрував спосіб проникнення ними на територію вказаного домоволодіння та порядок пересування подвір`ям.

При цьому обвинувачений показав, що він через відчинені вхідні двері до будинку та відчинені двері до кухні проник у житло ОСОБА_16 - будинок на території домоволодіння, зокрема, у приміщення кухні. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишилися у дворі, біля вхідних дверей. Разом із цим ОСОБА_10 , не заперечуючи факту проникнення цих осіб до будинку, зазначив, що пам`ятає їх присутніми у дворі.

До цього ж ОСОБА_10 продемонстрував, яким чином він проник в будинок.

В кухні його зустрів ОСОБА_16 , який стояв у лівій її частині, поруч з газовою плитою і котлом, із ножем у правій руці.

Останній поводив себе агресивно, мав ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння - почервоніння очей.

Побачивши його, ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , погрожуючи вбивством, почав хаотично махати перед ним ножем, зробивши три-чотири махи.

У свою чергу він, обвинувачений, захищаючись, намагався вихопити ніж, у зв`язку із чим отримав тілесне ушкодження у виді порізу пальця правої руки.

Потім він, ОСОБА_10 , з метою самозахисту взяв у праву руку зі столу кухонний ніж, яким почав махати перед ОСОБА_16 на рівні його голови, шиї, плечей, грудної клітини, живота та ніг.

При цьому обвинувачений стверджував, що ударів ножем ОСОБА_16 він не наносив, а лише розмахував ним перед останнім протягом хвилини. Це ж у свою чергу робив і ОСОБА_16 . Вони стояли один до одного обличчям.

ОСОБА_10 показав місце знаходження ОСОБА_16 , своє розташування по відношенню до нього, а також яким чином вони здійснювали махи ножами, їх механізм, та направленість.

Під час зазначених подій ОСОБА_16 перечепився та впав між газовою плитою і котлом, упершись головою та спиною на стіну, де проходять труби опалення. Положення тіла останнього також було продемонстровано обвинуваченим.

У цей момент він забрав у ОСОБА_16 ніж. Останній активних дій не вчиняв, не розмовляв.

Крім того, ОСОБА_10 показав, що обидва ножі він загорнув у кофту рожевого кольору, яку знайшов у правій частині кухні, продемонструвавши, де саме, взяв цей згорток із собою та вийшов з будинку.

Після цього він, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 разом залишили територію домоволодіння.

Ножі, які він забрав із собою, викинув у водойму.

Під час зазначених подій він, ОСОБА_10 , перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 102 - 104, т. 13 а.с. 44 - 47).

Визнаючи безпідставними заяви захисника ОСОБА_13 про визнання протоколу проведення слідчого експерименту недопустимим і неналежним доказом з тих підстав, що: ОСОБА_10 в ході його проведення фактично був допитаний слідчим, тобто, повідомлені ним відомості є показаннями, що були надані слідчому, у тому числі для закріплення попередніх його показань, отриманих при допиті у якості підозрюваного; до протоколу долучена копія відеозапису цієї слідчої дії, а не оригінальний відеозапис, не долучений носій - засіб фіксації, або його відповідна частина; стенограма слідчого експерименту, яка зафіксувала події 21 червня 2017 року, не співпадає з датою слідчого експерименту, що був проведений 20 червня 2017 року, до того ж вона не підписана всіма учасниками слідчої дії; відеозапис проведення слідчого експерименту від 21 червня 2017 року отриманий прокурором під час судового розгляду, тобто поза межами досудового розслідування, ще й наданий з порушенням ст. 290 КПК України, суд виходить з такого.

Так, слідчий експеримент за участю ОСОБА_10 був проведений у порядку, визначеному ст. ст. 223, 233, 240 КПК України (в їх редакції, що діяла станом на 20 червня 2017 року), хід і результати якого зафіксовані як у протоколі, стенограмі, так і шляхом здійснення відеозаписів, що є його невід`ємними додатками, відповідно до ст. ст. 103-107 КПК України.

Аналіз даних протоколу слідчого експерименту, стенограми та відеозаписів, у їх сукупності свідчить про те, що дані, зафіксовані у них, відображають зміст проведення однієї і тієї ж самої слідчої дії за участю, окрім інших, ОСОБА_10 , при цьому у відеозаписах слідчий експеримент зафіксований з максимальною повнотою і наочністю.

Учасники зазначеної слідчої дії, зокрема ОСОБА_10 , який мав статус підозрюваного, та його захисник не мали зауважень з приводу її проведення, що підтверджує те, що вони були згодні з порядком проведення слідчого експерименту, складанням протоколу та його змістом, засвідчивши це власноручними підписами в даному документі.

Разом із цим, відповідно до ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту, окрім інших, підозрюваним, обвинуваченим щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Статтею 240 КПК України передбачено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події.

Під час проведення слідчого експерименту може проводитися відеозапис, який додається до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені, окрім інших, підозрюваний, потерпілий, захисник.

Тобто, якщо відомості повідомлені підозрюваним під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком, належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складової судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту, тощо.

Із дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту та додатків до нього - відеозаписів цієї слідчої дії та стенограми, вбачається, що ОСОБА_10 , на місці події, за вільним волевиявленням, повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 - щодо незаконного проникнення до житла групою осіб, та про свої дії із самозахисту від ОСОБА_16 , відтворивши повідомлені відомості шляхом демонстрації дій.

Таким чином, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими процесуальними доказами, для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.

Слідчий експеримент проведений із дозволу ОСОБА_8 - володільця зазначеного домоволодіння після смерті ОСОБА_16 (т. 2 а.с. 101).

Крім того, суд бере до уваги, що у зазначеному протоколі міститься інформація про відеозаписи, що дає можливість ідентифікувати їх. А тому у суду не виникає обґрунтованих сумнівів щодо достовірності даних, зафіксованих у відеозаписах, а у протоколі відображено хід відповідної слідчої дії у достатньому обсязі з огляду на характер таких дій та необхідність встановлення за їх допомогою обставин, що мають значення для даного провадження.

Щодо заяв захисника про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту з тих підстав, що сторона обвинувачення отримала відеозаписи цієї слідчої дії з порушенням норм кримінального процесуального законодавства та вони не були відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, а також заяв, що зазначений протокол повинен бути визнаний недопустимим і неналежним доказом, оскільки оптичний носій містить файли відеозаписів, які створені поза межами строку досудового розслідування, суд зазначає таке.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення, як додаток до протоколу, наданий оптичний носій - компакт-диск ДВД+Р із відеозаписами вказаної слідчої дії, які при дослідженні доказів у судовому засіданні відтворити не видалося можливим, оскільки зазначений носій виявився пошкодженим.

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року, на підставі ст. ст. 160, 163, 333 КПК України, прокурору було надано тимчасовий доступ до речей і документів із можливістю їх вилучення (здійснення виїмки) - відеозаписів проведення слідчого експерименту.

Зазначені відеозаписи були вилучені, надані суду та відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України під час судового розгляду. Для ознайомлення та підготовки своєї позиції стороні захисту був наданий достатній час.

Тобто, відеозаписи, які отримані стороною обвинувачення у спосіб, передбачений наведеними нормами КПК України, були досліджені під час судового розгляду, в ході якого сторона захисту реалізувала своє право на розгляд справи у судовому засіданні з дотриманням принципу змагальності.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та документообіг» від 22 травня 2003 року у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

По суті, матеріальний носій - це лише об`єкт, у якому зберігається певна інформація та який має значення тільки тоді, коли збережений у ньому електронний документ виступає речовим доказом у справі. Суд вважає, що головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Тобто, один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Враховуючи викладене, на переконання суду, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення на конкретному носії.

При дослідженні відеозаписів, які містяться на оптичному диску - ДВД - Р, судом встановлено, що у них зафіксовані події, які мали місце 20 червня 2017 року, що підтверджується відповідним повідомленням слідчого на початку слідчої дії, ці відеозаписи взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують фактичні обставини.

Тож у суду не має жодних сумнівів, що у вказаних відеозаписах, окрім інших, зображений ОСОБА_10 , і що вони зроблені саме 20 червня 2017 року - під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

В ході дослідження у судовому засіданні ОСОБА_10 не заперечував достовірності цих відеозаписів і їх відповідність тим обставинам, які відбувалися під час проведення слідчого експерименту.

Таким чином, суд вважає, що зафіксована у відеозаписах інформація є достатньою та підтверджує обставини проведення слідчого експерименту, до того ж узгоджується з іншими наданими суду доказами.

При цьому, дати «29.09.2017» і «21.06.2017» є лише датами створення (перенесення) відеофайлів на конкретні носії, не спростовують їх змісту та не свідчить про втручання.

Крім того, суд вважає неспроможними доводи захисника про неналежність цього доказу, оскільки за встановлених обставин є очевидним, що зазначення у стенограмі дати складання протоколу «21.06.2017» є очевидною помилкою, яка не спростовує того факту, що зазначена слідча дія була проведена саме 20 червня 2017 року та жодним чином не впливає на достовірність отриманих даних.

Ухвалами слідчих суддів від 11 червня і 12 липня 2017 року надані дозволи на тимчасовий доступ до інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг за номерами мобільних телефонів, якими користувалися: ОСОБА_10 - № НОМЕР_2 ; ОСОБА_11 - № НОМЕР_3 ; ОСОБА_12 - № НОМЕР_4 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», за період часу з 09 по 18 червня 2017 року (т. 3 а.с. 146, 147, т. 4 а.с. 67).

Проаналізувавши та оцінивши інформацію про з`єднання абонентів, які користувалися наведеними вище номерами мобільних телефонів, що міститься у електронних документах - на носії, наданому оператором мобільного зв`язку на виконання згаданих вище ухвал, дані, що містяться у аналітичній довідці, складеній співробітниками УОТЗ ГУНП в Харківській області на виконання доручення слідчого (т. 2 а.с. 133, 134 , т. 3 а.с. 148 - 151, т. 4 а.с. 62), у сукупності з наведеними вище доказами, суд встановив, що, зокрема, у період часу з 22 години 10 червня 2017 року по 06 годину 55 хв. 11 червня 2017 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували у смт Кегичівка Харківської області, в зоні дії базових станцій, покриття яких розповсюджується на зазначене селище, що розташовані на незначній відстані від місця вчинення кримінальних правопорушень.

Дані про фіксацію з`єднань за номерами мобільних телефонів, якими користувались обвинувачені у зазначений період часу в зоні покриття одних і тих самих базових станцій, зокрема ОСОБА_11 о 04 годині 41 хв. та 05 годині 05 хв. 11 червня 2017 року поруч із вулицею Миру, у сукупності з іншими доказами, що наведені у цьому вироку, свідчать про те, що саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом, тобто діючи у складі групи за наведених вище обставин місця і часу незаконно проникли до житла, яке належало ОСОБА_16 .

Згідно із висновком додаткової судово-медичної експертизи № 213-КРт/17 встановлені у ОСОБА_16 вказані вище тілесні ушкодження, у тому числі, що призвели до настання його смерті, утворилися за життя, в короткий проміжок часу, незадовго до моменту настання смерті.

Колото-різані рани утворились від дії односторонньо гострого гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя, що має обушок з «П»-подібним поперечним перерізом з вираженими ребрами.

Різані рани утворились від дії знаряддя, володіючого ріжучими властивостями.

Рублена рана утворилась від дії рубячого знаряддя діючого по дузі ударом леза.

Садно на обличчі та синець на лівому стегні утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів.

Всього ОСОБА_16 було спричинено не менше чим 22 травматичних дії, місцями прикладення сили з`явились потилична ділянка, права надбрівна, права лобна, ліва вилична, ліва щока, підборіддя, передня і ліва поверхні грудної клітини, передня черевна стінка, праве та ліве плече, праве та ліве стегно і ліва гомілка.

Ушкодження правої надбрівної ділянки, підборіддя, проникаючі поранення грудної клітини і черевної порожнини, обох плечей, лівого стегна та гомілки нанесені зі значною силою, інші з невеликою силою.

Ушкодження виявлені у ОСОБА_16 могли бути заподіяні як одним, так і від дії декількох знарядь.

В області ушкоджень іржі, фарби, сторонніх включень не виявлено.

Згідно макро- та мікроскопічних досліджень, ушкодження у ОСОБА_16 з`явились в близькій проміжок часу одне за одним.

Смерть ОСОБА_16 після нанесення тілесних ушкоджень настала через деякий проміжок часу, котрий може обчислюватися першими десятками хвилин.

В момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 міг знаходитися як у вертикальному, так і горизонтальному положенні, коли потерпілий був звернений до нападника різними ділянками тіла, але переважно передньою та лівою заднє-боковою поверхнями тіла.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 деякий час міг здійснювати самостійні дії (бігати, ходити, повзати).

При судово - медичній експертизі крові, сечі, змивів з поверхні порожнини рота, тканини головного мозку та внутрішніх органів трупа ОСОБА_16 встановлено наступне: в крові виявлено етиловий спирт у кількості 1,13%о, в сечі етиловий спирт не виявлено.

Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

В змивах з порожнини рота канабіноїди не виявлені. В тканині головного мозку, шлунку, печінці та нирці барбітурати, морфін, кодеїн, діонін, папаверин, промедол, стрихнін, атропін, гіосциамін, скополамін, кокаїн, пахикарпин, кофеїн, димедрол, ефедрон, ефедрин, опій, похідні піразолону, фенотіазіну та 1.4 - бенздіапину не виявлені.

Соматичних захворювань у ОСОБА_16 , які могли спричинити смерть, не виявлено.

Показання підозрюваного ОСОБА_10 , дані ним у протоколі слідчого експерименту від 21 червня 2017 року про спосіб, механізм та час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , в цілому не суперечать даним, отриманим при судово - медичній експертизі ОСОБА_16 , однак кількість ушкоджень значно більша, ніж указано ОСОБА_10 , також в частині, що він просто хаотично махав ножем перед собою в бік ОСОБА_16 , а не наносив прямі, тічкові, бокові удари, суперечать даним, отриманим при судово - медичній експертизі трупа ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 149, 153).

Судово-медичний експерт ОСОБА_23 , роз`яснюючи висновки № 131-КРт/17 і № 213-КРт/17 в судовому засіданні показав, що смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 05 годині 12 хв.

При цьому, щодо обчислення періоду часу настання смерті ОСОБА_16 - першими десятками хвилин, після нанесення тілесних ушкоджень, експерт роз`яснив, що на підставі проведених судово-медичних досліджень, враховуючи те, що на тілі ОСОБА_16 були виявлені чисельні тілесні ушкодження, а також їх характер, можна вважати, що потерпілий міг прожити після заподіяння йому тілесних ушкоджень у період часу від десятка хвилин до однієї години.

Також експерт роз`яснив, що встановлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження, окрім садна та синця, могли бути заподіяні знаряддям, які мають як колюче-ріжучі, так і ріжучі властивості, зокрема ножем. Не виключено заподіяння зазначених тілесних ушкоджень одним, двома і більше ножами.

Крім того, експерт зазначив, що характер тілесних ушкоджень, встановлених при дослідженні трупа ОСОБА_16 , їх локалізація та об`єм, вказують на те, що всі вони були заподіяні протягом одного мінімального проміжку часу та були спричинені за життя ОСОБА_16 .

При проведенні експертиз використовувалися дані, які були отримані за результатами додаткових лабораторних методів дослідження - зокрема, висновки токсикологічної, гістологічної та імунологічної експертиз, які було проведені у відповідних лабораторіях ХОБСМЕ., а також висновки медико - криміналістичної експертизи.

Захисник ОСОБА_13 заявив про недопустимість доказів - висновку судово - медичної експертизи № 131-КРт/17 та висновку додаткової судово - медичної експертизи № 213-КРт/17, та просив їх визнати такими на підставі п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, оскільки ці висновки містять посилання на висновки експертиз, що були використані при їх проведенні, однак не були відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, ОСОБА_10 не був ознайомлений з постановами про призначення судово - медичної та додаткової судово - медичної експертиз, у зв`язку із чим не було забезпеченого його право на захист, у тому числі на заявлення відводів експерту, експертам, експертній установі, на участь у проведенні цих експертиз.

Окрім наведеного захисник вважає, що експертні дослідження є неповними, висновки експерта складені з порушенням вимог Правил проведення судово - медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово медичної експертизи, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, а у останньому випадку експерту ще й були надані не всі матеріали такої слідчої дії, як слідчий експеримент.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Перелік випадків, в яких суд зобов`язаний визнати недопустимими докази, отриманні внаслідок істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, зазначено у ст. 87 КПК України.

Суд не бере до уваги заяви захисника ОСОБА_13 про недопустимість наведених висновків судово - медичної та додаткової судово - медичної експертиз як доказів, оскільки захисником не наведено жодних обґрунтованих підстав, передбачених ст. 87 КПК України, за яких суд зобов`язаний визнати ці докази недопустимими.

При цьому доводи, наведені в цих заявах, суд розцінює як суб`єктивну оцінку захисником доказів та порядку їх отримання.

Разом із цим, зазначені експертизи проведені у порядку, визначеному ст. ст. 242, 243 КПК України (в редакції, що діяла на час їх проведення). Висновки експерта складені уповноваженою особою, яка має відповідну освіту та кваліфікацію судового експерта, працює у державній експертній установі та була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, та відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

Форма і зміст зазначених вище висновків експертиз відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 101, 102 КПК України, зокрема, в них зазначено: докладний опис проведених досліджень; отримані результати та їх експертна оцінка.

Стосовно посилань захисника ОСОБА_13 на те, що для проведення додаткової експертизи експерту не були надані всі матеріали, у яких зафіксовано проведення слідчого експерименту, то відповідно до ч. 3 ст. 69 КПК України ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та витребування додаткових матеріалів, пов`язаних із проведенням експертизи, є правом, а не обов`язком експерта.

До того ж зі змісту наведених висновків та роз`яснень експерта в суді вбачається, що при проведенні первинної судово-медичної експертизи ним був оглянутий труп ОСОБА_16 , чого було достатньо для надання обґрунтованого та об`єктивного висновку на поставлені йому запитання, а при проведенні додаткової експертизи були дослідженні матеріали кримінального провадження у обсязі, необхідному для проведення експертизи та надання висновку.

Крім того, під час виконання 25-28, 31 жовтня, 01 листопада 2017 року вимог ст. 290 КПК України, при закінченні досудового розслідування, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисникам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Із відповідних протоколів (т. 4 а.с. 238 - 249) вбачається, що обвинувачені та їх захисники ознайомилися з матеріалами досудового розслідування, при цьому будь-яких зауважень, клопотань та доповнень зазначені особи не мали.

Тобто, стороні захисту було надано доступ до всіх доказів, отриманих під час проведення досудового розслідування.

Крім того, суд не вбачає порушення права ОСОБА_10 як підозрюваного на захист, оскільки під час досудового розслідування, на його початковій стадії, зокрема, з моменту затримання - 17 червня 2017 року, останньому одразу були роз`яснені його права, у тому числі заявляти відводи, та він негайно був забезпечений захисником. Як ОСОБА_10 , так і його захисники під час досудового розслідування жодних заяв про відводи не подавали, про наявність таких підстав сторона захисту не повідомляла і під час судового провадження.

Відповідно до положень КПК України, які визначають порядок призначення експертиз та оформлення їх висновків, вимог Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затвердженого зазначеним вище наказом, підозрюваний взагалі не є учасником проведення експертиз, у тому числі судово - медичної, а у даному випадку й не був об`єктом експертних досліджень.

Згідно із висновками судово - медичних експертиз від 13 червня 2017 року № 176-КР/17 та № 177-КР/17 у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно, будь - яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Із вказаних висновків судово-медичних експертиз до того ж вбачається, що під час оглядів як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 , кожний окремо, повідомили експерту, що 11 червня 2017 року приблизно о четвертій годині вони під`їхали на автомобілі ВАЗ - 2108 до магазину, після чого ОСОБА_10 запропонував їм пройти до домоволодіння ОСОБА_16 щоб він забрав гроші, які той заборгував йому за зламану щелепу. ОСОБА_10 перестрибнув через паркан, відчинив хвіртку, виламав двері до будинку ОСОБА_16 , потім між ОСОБА_16 і ОСОБА_10 відбулася сварка, яка переросла у бійку. Вони ( ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ) стояли за дверима та що відбувалося у кухні не бачили, тільки чули як ОСОБА_16 і ОСОБА_10 сварилися нецензурною лайкою. Бійка тривала не довго, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вискочили з будинку та пішли. Потім їх наздогнав ОСОБА_10 та сказав, що все добре, турбуватись нічого. Після цього вони силі в автомобіль, та коли проїздили повз ставок ОСОБА_10 викинув у нього згорток рожевого кольору.

При цьому ОСОБА_11 повідомив, що він бачив ОСОБА_16 , який сидів на підлозі, та, що з його ноги тече кров (т. 3 а.с. 68 - 71).

Згідно із пунктом 4.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, судово-медичний експерт встановлює особу обстежуваного, з`ясовує у нього обставини заподіяння ушкоджень, скарги та, за потребою, інші відомості; ознайомлюється з матеріалами справи і наявними медичними документами. Всі отримані відомості фіксуються у висновку експерта.

Таким чином, першою дією експерта є опитування особи, яка підлягає огляду, в ході якого у останньої з`ясовується її бачення обставин подій і відношення до них, зміст пояснень відображається у висновку. Особа може відмовитись від дачі пояснень. Після цього проводиться її огляд. Незалежно від пояснень особи, її відношення до обставин, які відбулися, експерт, встановивши при огляді тілесні ушкодження, описує їх у дослідницькій частині та дає їх оцінку у частині висновків. Дані про відсутність тілесних ушкоджень також відображаються в ньому.

Із змісту висновків вбачається, що експерт у визначеному КПК України та галузевими нормативними актами порядку провів судово-медичні експертизи ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , дані, отримані під час їх огляду, в тому числі їх пояснення, були об`єктивно відображені у висновках.

За висновком судово-медичної експертизи № 189-КР/17 від 19 червня 2017 року, у ОСОБА_10 мала місце поверхнева різана рана 2-го пальця правої кисті - легке тілесне ушкодження.

Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 могло утворитись від дії знаряддя, що має ріжучи властивості.

У зв`язку із пізнім зверненням для судово - медичної експертизи, достовірно судити про час і спосіб утворення ушкодження не видається можливим, однак можливо вказати, що не виключено час утворення та спосіб, вказаний у постанові - в ході нанесення ОСОБА_16 множинних ударів кухонним ножем в область тулубу, під час бійки, яка сталася між обвинуваченим і потерпілим 11 червня 2017 року у період часу з четвертої до п`ятої години (т. 3 а.с. 66, 67).

Проаналізувавши та оцінивши показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зміст яких наведений вище, дані отримані: із відеозаписів з камер відеоспостереження; з інформації про з`єднання абонентів мобільного зв`язку; з документів про володіння транспортним засобом; в ході огляду місця події - території домоволодіння, зокрема щодо пошкодження запірних пристроїв на вхідних дверях та дверях до приміщення кухні, на які вони були зачинені, слідової інформації; з речових доказів - взуття ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ; за результатами проведення експертиз - судової трасологічної (висновок № 851), судово - медичних та судово-медичної імунологічної (висновок № 1196-И/17); в ході проведення слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_10 підтвердив факт незаконного проникнення до житла, у їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вживши алкогольні напої, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 11 червня 2017 року близько 04 години 50 хв. на автомобілі ВАЗ -2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , приїхали до домоволодіння АДРЕСА_4 , яке на праві власності належало ОСОБА_16 , та яке є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_8 , де, діючи у складі групи без попередньої змови між собою, всупереч волі власника, за відсутності визначених законом підстав, тобто порушуючи право на недоторканість житла, незаконно проникли у будинок, що розташований на території зазначеного домоволодіння, у якому проживав ОСОБА_16 .

При цьому, ОСОБА_10 , подолавши паркан, відкрив хвіртку, через яку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проникли на територію домоволодіння та разом із ОСОБА_10 підішли до вхідних дверей будинку, які були зачинені на запірний пристрій зсередини.

ОСОБА_10 вибив вхідні двері, після чого він, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 разом проникли до будинку, де останні ударами ніг вибили двері до приміщення кухні, після чого обвинувачені втрьох зайшли до нього.

Зазначений висновок суду - щодо дій кожного з обвинувачених під час незаконного проникнення до будинку саме у такій послідовності ґрунтується на сукупності наведених вище доказів, зокрема показаннях свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 про те, що вхідні двері до будинку та двері до кухні були зачинені на запірні пристрої, встановлені зсередини, показаннях ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту, про те, що він перший увійшов до будинку, а ОСОБА_11 і ОСОБА_12 йшли за ним, даних протоколу огляду місця події, яким встановлено пошкодження запірних пристроїв на вказаних дверях, наявність на зовнішній поверхні других дверей слідів взуття, яке належить ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - висновок експертизи № 851.

Перебуваючи у будинку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 пройшли до кімнати, де знаходився ОСОБА_16 , який на їх вимогу вийшов у приміщення кухні для розмови.

При цьому суд доходить висновку, що показання ОСОБА_10 під час слідчого експерименту про те, що вхідні двері до будинку і двері до приміщення кухні були відчинені, є неспроможними, з огляду на наведені вище докази.

Із повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні у стоматологічному відділенні зазначеного закладу охорони здоров`я з 13 по 20 серпня 2016 року (т. 4 а.с. 33).

Оцінивши інформацію, яка міститься у зазначеному листі, показання потерпілого ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_17 про наявність невичерпаного конфлікту між ОСОБА_16 і ОСОБА_10 , що мав місце у зв`язку із заподіянням останньому тілесного ушкодження, та часткового відшкодування витрат; показання свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 щодо проникнення в житло ОСОБА_16 групи у складі трьох осіб, та їх перебування в будинку, зокрема ОСОБА_11 , дані, що містяться у: відеозаписах з камер відеоспостереження; протоколах огляду місця події та предметів; протоколі проведення слідчого експерименту, висновках судових експертиз; дані, які містить у собі речові докази, інформацію про з`єднання абонентів мобільного зв`язку, у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що обвинувачені не мали стабільних джерел існування, трудовою діяльністю не займалися, їх поведінка, що передувала події - знаходження протягом тривалого часу вночі у закладі відпочинку, вживання алкогольних напоїв, обраний ними спосіб та час проникнення до житла, цілеспрямований характер дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , суд вважає встановленим, що обвинувачені, діючи групою осіб, за наведених вище обставин, незаконно проникли до житла, яке належало ОСОБА_16 , саме з метою отримання від останнього грошей які, як вони вважали, ОСОБА_16 був винен ОСОБА_10 та які були необхідні обвинуваченим для продовження відпочинку.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_10 не мав постійного місця роботи, фактично існував за рахунок батьків, обґрунтовано припускав, що ОСОБА_16 систематично вживав наркотичні засоби, їх стосунки були неприязними, суд доходить висновку про неспроможність заяв ОСОБА_10 , зроблених ним під час слідчого експерименту, про те, що він надав у борг ОСОБА_16 1000 гривень та самостійно проник у його житло з метою забрати цей борг.

Проаналізувавши наведені дані, суд вважає встановленим, що до кімнати, у якій перебував ОСОБА_16 , заходили саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і саме на їх вимогу він вийшов до приміщення кухні для з`ясування стосунків, оскільки факт присутності двох осіб, серед яких був ОСОБА_11 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . При цьому є очевидним, що другою особою був ОСОБА_10 , оскільки тільки він мав претензію до ОСОБА_16 , фактично за його ініціативи відбулося незаконне проникнення до житла, яке він залишив після заподіяння ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.

Крім того, оцінивши всі дослідженні докази у їх сукупності, суд доходить переконання, що показання ОСОБА_10 під час слідчого експерименту, стосовно характеру і об`єму його кримінально - протиправних дій та про непричетність до вчинення незаконного проникнення до житла інших обвинувачених, не відповідають дійсним обставинам, є надуманими та надані ОСОБА_10 з метою, у тому числі приховати факт вчинення кримінального правопорушення групою осіб, понести менш суворе покарання за вчинене, а також з метою уникнення ОСОБА_11 і ОСОБА_12 кримінальної відповідальності.

Таким чином, сукупність наведених доказів беззаперечно викриває ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України - незаконному проникненні до житла, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою.

Оцінивши дані, отримані під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , а саме - його показання в ході даної слідчої дії про те, що він ударів ножем ОСОБА_16 не наносив, а захищаючись від його протиправних дій, лише розмахував перед ним ножем, у сукупності з:

- даними, отриманими під час зазначеної слідчої дії, згідно із якими ОСОБА_10 підтвердив як факт своєї участі у конфлікті з ОСОБА_16 , який відбувся між ними за наведених вище обставин місця і часу, так і факт використання ним, ОСОБА_10 , ножа в ході цього конфлікту;

- показаннями ОСОБА_10 під час слідчого експерименту про те, що у конфлікті між ним і ОСОБА_16 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та сторонні особи участі не брали;

- показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , згідно із якими до проникнення в будинок сторонніх осіб, серед яких був ОСОБА_11 , та залишення у зв`язку із цим ОСОБА_16 своєї кімнати, тобто у період часу з 23 години 10 червня 2017 року до 04 години 50 хв. інших осіб, крім них і ОСОБА_16 , у будинку не було і останній тілесних ушкоджень не мав;

- показаннями цих же свідків і свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_16 був виявлений у приміщенні кухні з наведеними вище тілесними ушкодженнями одразу ж після залишення будинку і домоволодіння особами, які до нього незаконно проникли;

- даними про виклик швидкої медичної допомоги - о 05 годині 03 хв. 11 червня 2017 року та смерть ОСОБА_16 - о 05 годині 12 хв. цього ж дня;

- висновками судово-медичних експертиз № № 131-КРт/17, 213 - КРт/17;

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 277-МК/17;

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 1196-И/17, яка встановила на взутті - кросівках, що належать ОСОБА_10 , зокрема на кросівку на ліву ногу, сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_16 не виключається, суд доходить висновку, що показання ОСОБА_10 у цій частині не відповідають дійсним обставинам, та є його захисною позицією.

Разом із цим, згідно із висновками зазначених експертиз ОСОБА_16 , в короткий період часу, в цілому було спричинено не менше чим 22 травматичні дії з місцем прикладання сили, якими є: потилична ділянка; права надбрівна, права лобна, ліва вилична, ліва щока, підборіддя, передня і ліва поверхні грудної клітини, передня черевна стінка, праве та ліве плече, праве та ліве стегно, ліва гомілка.

Вказані вище тілесні ушкодження - колото-різані рани утворились від дії односторонньо гострого гострокінцевого клинка колюче-ріжучого знаряддя, що має обушок з «П»-подібним поперечним перерізом і вираженими ребрами.

Різані рани утворились від дії знаряддя, володіючого ріжучими властивостями.

Рублена рана утворилась від дії рубячого знаряддя діючого по дузі ударом леза.

Садно на обличчі та синець на лівому стегні утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів.

Ушкодження правої надбрівної ділянки, підборіддя, проникаючі поранення грудної клітини і черевної порожнини, обох плечей, лівого стегна та гомілки нанесені зі значною силою, інші з невеликою силою.

Ушкодження виявлені у ОСОБА_16 могли бути заподіяні як одним, так і від дії декількох знарядь.

Згідно із роз`ясненнями експерта не виключено заподіяння зазначених тілесних ушкоджень одним, двома і більше ножами.

Вказані вище тілесні ушкодження утворилися в близькі проміжок часу, одне за одним.

В момент нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень він міг знаходитись як у вертикальному, так і у горизонтальному положенні, коли був звернутий до нападника різними ділянками тіла, але переважно передньою та лівою заднє - боковою поверхнями тіла.

Показання ОСОБА_10 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту про спосіб, механізм та час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 в цілому не суперечать даним, отриманим при судово медичній експертизі останнього, однак кількість ушкоджень значно більша, ніж вказано ОСОБА_10 .

Показання останнього в частині, що він просто хаотично махав ножем перед собою в бік ОСОБА_16 , а не наносив прямі, тичкові, бокові удари, суперечать даним, отриманим при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_16 .

Таким чином, сукупність наведених доказів, у тому числі об`єктивних судово-медичних даних, які є науково обґрунтованими, беззаперечно доводить те, що саме ОСОБА_10 наніс ОСОБА_16 ножем не менше ніж 20 ударів з місцем прикладання сили в ділянки: голови, шиї, грудної клітини, черева, правого та лівого плеча, правого і лівого стегна, лівої гомілки.

За таких даних суд доходить висновку, що всі встановлені у ОСОБА_16 тілесні ушкодження за наведених вище обставин були заподіяні йому саме ОСОБА_10 .

Оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що показання ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту щодо протиправної поведінки ОСОБА_16 , яка була викликана вживанням наркотичних засобів або алкоголю, зокрема того, що останній зустрів його у приміщенні кухні із ножем в руці, не відповідають дійсності.

Так, із показань свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 вбачається, що під час їх перебування у житлі ОСОБА_16 з 10 на 11 червня 2017 року останній наркотичних засобів не вживав, при цьому свідок ОСОБА_18 повідомила, що вона і потерпілий вживали слабоалкогольний напій.

Показання цих свідків підтверджується об`єктивними даними, отриманими в результаті проведення судово-медичних експертиз № 131-КРт/17, 213-КРт/17, які встановили в крові ОСОБА_16 наявність етилового спирту в кількості, що відповідає легкому алкогольному сп`янінню, та не встановили у нього наявності наркотичних засобів та тілесних ушкоджень, характерних для їх вживання.

Також із показань зазначених свідків вбачається, що до проникнення у будинок сторонніх осіб ОСОБА_16 перебував у кімнаті і до приміщення кухні вийшов лише на вимогу цих осіб.

При цьому ОСОБА_16 ножа при собі не мав, поводив себе спокійно, супротиву не чинив, що, на думку суду, свідчить про те, що особи, які проникли до будинку, були йому раніше знайомі, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Фраза ОСОБА_16 під час перебування останнього у приміщенні кухні « Пацани не нада, за шо», яку почули свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , у сукупності з іншими доказами, свідчить про те, що ОСОБА_16 сприймав присутність у своєму будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як чисельну перевагу цих осіб, що саме він зазнав посягання і воно було для нього несподіваним, на це ж вказує і відсутність у ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, характерних для самооборони та опору.

Згідно із висновком судово - медичної експертизи № 189-КР/17 у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, характерних для самооборони та опору, також не встановлено, що свідчить про те, що ОСОБА_16 нападу на нього не вчиняв.

За сукупності таких даних суд доходить висновку, що жодних неправомірних дій ОСОБА_16 щодо ОСОБА_10 не вчиняв, що свідчить про відсутність будь-якої загрози з боку потерпілого для обвинуваченого, тобто, ОСОБА_10 , з урахуванням того, що саме він незаконно проник у житло ОСОБА_16 , в стані самозахисту (необхідної оборони) не перебував, а тому його показання під час слідчого експерименту у цій частині є неспроможними та такими, що надані ОСОБА_10 з метою хоча б мінімально виправдати свої кримінально - протиправні дії, тобто є його позицією захисту.

Щодо тілесного ушкодження - поверхневої різаної рани 2-го пальця правої кисті, встановленого у ОСОБА_10 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 189-КР/17 від 19 червня 2017 року, суд зазначає наступне.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_10 на підставі ст. 63 Конституції України від надання показань під час судового розгляду, з`ясувати у останнього обставини отримання зазначеного тілесного ушкодження не виявилося можливим.

Разом із цим, із зазначеного висновку вбачається, що вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 могло утворитись від дії знаряддя, що має ріжучи властивості.

Експертом не виключено, що це тілесне ушкодження могло утворитися в ході нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_16 множинних ударів кухонним ножем в область тулубу, під час бійки, яка сталася між ними 11 червня 2017 року у період часу з четвертої до п`ятої години.

При цьому огляд ОСОБА_10 був проведений 19 червня, а слідчий експеримент 20 червня 2017 року, тобто предметом дослідження експертизи були обставини, викладені слідчим, а не показання ОСОБА_10 під час слідчого експерименту.

У той же час судом встановлено, що за наведених вище обставин ОСОБА_16 ножем ОСОБА_10 не погрожував, натомість останній наніс ОСОБА_16 множинні удари ножем в різні частини тіла.

На підставі викладеного, з урахуванням висновку судово - медичної імунологічної експертизи № 1196-И/17, яка встановила на взутті ОСОБА_10 - кросівку на праву ногу, наявність крові, походження якої від останнього не виключається, суд доходить висновку, що встановлене у ОСОБА_10 тілесне ушкодження утворилося мимоволі, при нанесенні ним ударів ножем ОСОБА_16 .

Оцінивши докази: показання свідка ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_16 у побуті користувався більш, ніж двома ножами, показання свідка ОСОБА_18 про те, що після зазначених подій, вона виявила відсутність у приміщенні кухні належної їй спортивної кофти рожевого кольору, показання самого ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту, про те, що ним був використаний ніж, який він взяв зі столу у приміщенні кухні, а також про те, що, залишаючи місце вчинення кримінальних правопорушень, він забрав із собою два кухонні ножі, які загорнув у рожеву кофту, знайдену в кухні, та яких у подальшому позбувся, висновки судово-медичних експертиз №№ 131-КРт/17, 213-КРт/17, висновок судово-медичної криміналістичної експертизи № 277-МК/17, зміст яких наведений вище, дані, що містить у собі речовий доказ - спортивна кофта (толстовка) щодо наявності механічних пошкоджень, у їх сукупності, суд доходить висновку, що знаряддям вчинення вбивства ОСОБА_16 був кухонний ніж, яким ОСОБА_10 заволодів за місцем мешкання потерпілого, після вчинення вбивства, приховавши, забрав із собою, а у подальшому, вживши всіх заходів для того, щоб уникнути відповідальності за вчинене, позбувся знаряддя злочину зі слідами його вчинення.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду конкретних обставин посягання на життя ОСОБА_16 , суд вважає доведеним, що ОСОБА_10 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого, про що свідчать: наявність у нього тривалої особистої неприязні до ОСОБА_16 ; поведінка ОСОБА_10 і ОСОБА_16 до початку конфлікту, напередодні якого - до моменту події, ОСОБА_10 протягом тривалого часу перебував у закладі відпочинку, де разом із іншими обвинуваченими вживав алкогольні напої, а ОСОБА_16 знаходився у своєму житлі, куди ОСОБА_10 проник незаконно рано вранці; те, що ініціатором конфлікту з надуманого приводу був саме ОСОБА_10 ; той факт, що жодних загроз для останнього з боку ОСОБА_16 не було; спосіб, знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізація спричинених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх тяжкість, рішучі, цілеспрямовані, послідовні дії обвинуваченого, який, озброївшись ножем, наніс ним ОСОБА_16 множинні удари в місця розташування життєво важливих органів, внаслідок чого останній, не дивлячись на надання кваліфікованої медичної допомоги, помер протягом достатньо короткого проміжку часу.

Дані обставини вчинення злочину, у тому числі подальша поведінка обвинуваченого, який припинив свої дії лише після того, як вчинив усі дії, які вважав необхідними для вбивства ОСОБА_16 , залишив місце вчинення злочину, швидку допомогу потерпілому не викликав, про події, які мали місце, правоохоронні органи не повідомив, одразу позбувся знаряддя вчинення злочину, вказують на те, що застосовуючи насилля ОСОБА_10 не тільки усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачав суспільно-небезпечні наслідки, зокрема реальну можливість настання смерті ОСОБА_16 , внаслідок завданих йому ножових поранень, але й бажав настання таких наслідків.

У той же час діяння, до яких вдався обвинувачений, не дає підстав вважати, що він мав намір спричинити потерпілому будь-які тілесні ушкодження, вони (діяння) були завідомо для нього такими, що потягнуть смерть потерпілого, які в даному випадку досягли своєї мети.

При цьому судом встановлено, що в процесі заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 був живий, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , показаннями самого ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту та висновками судово - медичних експертиз № № 131-КРт, 213-КРт про прижиттєве утворення тілесних ушкоджень.

Також, відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 131-КРт під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 міг відчувати сильний фізичний біль.

В суді ОСОБА_26 не заперечував того, що спричинення клинком ножа множинних ушкоджень різних частин тіла, у тому числі голови, є для людини дуже болючим, таким, що тягне фізичні страждання.

Викладене свідчить про те, що дана обставина охоплювалася свідомістю обвинуваченого.

Враховуючи наведені докази у їх сукупності, які свідчать про те, що обраний обвинуваченим спосіб вбивства з використанням такого небезпечного знаряддя як ніж, яким ОСОБА_10 наніс не менше 20 ударів по різних частинах тіла, у тому числі по голові ОСОБА_16 , спричиняючи йому при цьому особливі фізичні страждання і усвідомлюючи дану обставину, суд доходить висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 вбивства з особливою жорстокістю.

Згідно із висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 528 ОСОБА_10 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє.

Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідають кримінальні правопорушення, ОСОБА_10 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до свого психічного стану ОСОБА_10 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 4 а.с. 109 - 111).

З огляду на наведені вище докази у їх сукупності та обставини, що ними підтверджуються, суд вважає об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування позиції про невинуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень захисники звернули увагу суду на:

- висновки судово - цитологічних експертиз № 733-Ц, № 734-Ц, № 735-Ц, № 736-Ц, які не встановили наявності слідів крові у змивах з рук, піднігтьових вмістах зрізів нігтьових пластин з пальців рук ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також клітин травматичного чужорідного епітелію;

- висновки судово - медичних імунологічних експертиз № № 1198 - И/17, 1167-И/17, 1168 - И/17, 1197 - И/17, 1165-И/17, 1166-И/17, які не встановили на предметах взуття та одягу ОСОБА_11 і ОСОБА_12 наявності слідів крові, походження якої від ОСОБА_16 не виключається;

- висновок судово - медичної цитологічної експертизи № 730-Ц, відповідно до якого у змивах з рук ОСОБА_10 , сліди крові не знайдені (т. 3 а.с. 177 - 179);

- висновок судово - медичної цитологічної експертизи № 731-Ц, згідно із яким у піднігтьових вмістах зрізів нігтьових пластин з пальців рук ОСОБА_10 сліди крові не знайдені. Дані про наявність клітин травматичного чужорідного епітелію не отримані (т. 3 а.с. 118 - 121);

- висновки судово - медичних імунологічних експертиз № № 1162-И/17, 1163 - И/17, 1164-И/17, згідно із якими на футболці, куртці та джинсових брюках, вилучених у ОСОБА_10 , плям, схожих на кров, не виявлено (т. 3 а.с. 122 - 124).

Визнаючи ці заяви сторони захисту необґрунтованими та не приймаючи їх до уваги, суд наголошує, що: винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, як це встановлено судом, беззаперечно доведена достатньою сукупністю досліджених доказів, що наведені вище та покладені в основу вироку, зокрема: даними, отриманими із показань потерпілого, свідків, під час проведення слідчого експерименту, які узгоджуються з даними, отриманими в ході оглядів місць події, оглядів предметів - речових доказів, висновками судових експертиз, даними, що містять у собі речові докази, документи, відеозаписи, інформація про з`єднання абонентів мобільного зв`язку.

При цьому суд, оцінивши висновки судово-медичних імунологічних і цитологічних експертиз, які не встановили слідів крові на взутті та одязі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , у змивах з їх рук і їх біологічних зразках та не встановили клітин травматичного чужорідного епітелію, у сукупності з іншими доказами, наведеними у цьому вироку, які доводять те, що зазначені особи незаконно проникли у вказане житло та залишили домоволодіння разом із ОСОБА_10 , при наявності у приміщенні кухні великої кількості крові, яка сталася від ОСОБА_16 , внаслідок заподіяння останньому множинних ударів ножем, сліди якої виявлені на взутті ОСОБА_10 , вважає, що докази на які посилається сторона захисту як на підставу невинуватості ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , доводять лише те, що ці особи в момент спричинення ОСОБА_10 ножових поранень ОСОБА_16 не перебували із останнім у безпосередній близькості та не заходили у приміщення кухні після заподіяння ОСОБА_16 тілесних ушкоджень.

За таких даних суд доходить висновку, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 до початку конфлікту залишили будинок, знаходилися на території двору, і їм не було відомо про намір ОСОБА_10 вчинити вбивство, тобто останній діяв окремо від ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Крім того, відсутність слідів крові на одязі ОСОБА_10 , її відсутність у змивах з його рук і його біологічних зразках та не встановлення клітин травматичного чужорідного епітелію, само по собі, з урахуванням тривалого часу між днем вчинення кримінальних правопорушень та днем відібрання змивів, біологічних зразків і вилучення зазначеного одягу, інтенсивності його експлуатації, вжиття обвинуваченим заходів щодо знищення слідів злочину, не свідчить про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства з особливою жорстокістю.

На підтвердження висунутого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачення, прокурором суду у якості доказів були надані: протокол допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 11 липня 2017 року, відеозапис зазначеної слідчої дії та стенограма; протокол одночасного допиту осіб - свідка ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_11 від 24 липня 2017 року та додатки до нього - відеозаписи даної слідчої дії; протокол одночасного допиту осіб - підозрюваного ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 від 03 серпня 2017 року та додаток до нього - відеозапис цієї слідчої дії; протокол одночасного допиту осіб - підозрюваного ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_12 від 03 серпня 2017 року та додаток до нього - відеозапис дано слідчої дії (т. 2 а.с. 107 - 120, т. 3 а.с.152 - 161).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Із зазначених протоколів вбачається, що ОСОБА_10 був допитаний слідчим.

Під час судового розгляду ОСОБА_10 від давання показань відмовився.

Зміни до ч. 4 ст. 95 КПК України щодо використання показань, отриманих у порядку, визначеному ст. 615 цього Кодексу, були внесені Законом № 2201-ІХ від 14.04.2022.

Разом із цим, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Із протоколів одночасних допитів вбачається, що ці слідчі дії були проведені у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11 червня 2017 року за № 0000161, за участю свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які мали відповідний процесуальний статус у даному кримінальному провадженні.

Тобто дані, отримані під час одночасних допитів, ґрунтуються на показаннях ОСОБА_12 і ОСОБА_11 як свідків.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у зазначеному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, а 02 листопада 2017 року - висунуто обвинувачення.

Таким чином, дані, що містяться у протоколах одночасних допитів, були отримані слідчим з показань підозрюваного, свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які надалі були визнані підозрюваними, а згодом й обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин суд визнає протокол допиту ОСОБА_10 у якості підозрюваного з додатками; протокол одночасного допиту осіб - свідка ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_11 та додатки до нього; протокол одночасного допиту осіб - підозрюваного ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 та додаток до нього; протокол одночасного допиту осіб - підозрюваного ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_12 та додаток до нього, недопустимими доказами і не бере їх до уваги при ухваленні даного вироку.

Крім того, прокурором у якості доказу суду надані:

- висновок судової експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 1194, згідно із яким речовина рослинного походження, що була вилучена під час огляду місця події - домоволодіння ОСОБА_16 , є особливо небезпечним наркотичним засобом - маковою соломою з насінням рослини маку.

Нашарування на поверхні миски та шприца, які також були вилучені під час зазначеної слідчої дії, містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та опійний алкалоїд - морфін, відповідно (т. 5 а.с. 3 - 7);

- речові докази: чохол з переднього пасажирського сидіння з плямою бурого кольору,

змив рідини бурого кольору, яка була виявлена на боковій панелі передніх пасажирських дверей зазначеного вище транспортного засобу;

- висновок судово - медичної цитологічної експертизи № 707-Ц, згідно із яким у змиві рідини бурого кольору, зробленого з бокової панелі передньої двері автомобіля ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлені антигени А і Н, ізогемагглютинін анти - В.

Від ОСОБА_10 ці сліди крові статися не могли.

Даних про домішок крові, належної ОСОБА_16 , не отримано (т. 3 а.с. 81 - 85);

- висновок судової молекулярно - генетичної експертизи № 673, за яким генетичні ознаки сліду крові, виявленого у змиві з бокової панелі передньої двері вказаного автомобіля не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілями) зразків крові ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 4 а.с. 1 - 19);

- висновок судово - медичної цитологічної експертизи № 708-Ц, відповідно до якої на чохлі, вилученому із зазначеного транспортного засобу, знайдені сліди крові людини змішані з потожировими нашаруваннями та потожирові нашарування.

Встановити групову належність крові та потожирових нашарувань не виявилося можливим у зв`язку із склеюванням еритроцитів груп А, В і Н, внаслідок впливу предмета - носія, позбавитись якого не можливо (т. 3 а.с. 86 - 91).

Враховуючи положення ст. 85 КПК України, а також те, що під час судово - медичних експертиз на трупі ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, характерних для вживання наркотичних засобів шляхом внутрішньовенних ін`єкцій не виявлено, як і не виявлено наркотичних засобів у його крові, сечі, змивах з рота та тканинах внутрішніх органів, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, а також те, що висновками судово - медичних імунологічних експертиз та висновком судової молекулярно - генетичної експертизи, про які зазначено вище, не підтверджується існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, на чохлі з сидіння автомобіля та у змиві з бокової панелі передніх пасажирських дверей, не знайдені сліди вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що висновки зазначених експертиз не стосуються обставин даного кримінального провадження, а відтак, доходить висновку, що висновок судової експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 1194, висновки судово - медичних цитологічних експертиз № 707-Ц, № 708-Ц та висновок судової молекулярно - генетичної експертизи № 673, а також речові докази - чохол та змив сліду крові, є неналежними доказами.

В обґрунтування позиції про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень захисник ОСОБА_13 надав суду у якості доказів висновок фахівця з питань судово - медичної експертизи № 236 - 2019 від 05 березня 2019 року та комісійний висновок спеціалістів в галузі медицини, складений працівниками ТОВ «Комерційний центр охорони здоров`я 911» від 03 березня 2021 року (т. 8 а.с. 124 - 126, т. 10 а.с. 4-7).

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому порядок призначення експертиз під час судового розгляду кримінального провадження визначений ч. 1 ст. 332 КПК України, згідно із якою суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частина 1 ст. 242 КПК України передбачає, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами.

Разом з цим із зазначених висновків вбачається, що вони складені на підставі заяви та запиту захисника ОСОБА_13 , питання, які були розглянуті фахівцем в галузі судово-медичної експертизи та працівниками зазначеного комерційного підприємства, стосуються встановлення причин смерті, тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, вирішення яких у кримінальному провадженні відноситься виключно до компетенції судово-медичної експертизи, яка, відповідно до вимог КПК України, на стадії судового розгляду може бути призначена лише судом, та проводиться виключно державними спеціалізованими установами.

Більш того, у зазначених висновках надається оцінка висновкам судово - медичних експертиз, проведених під час досудового розслідування у визначений КПК України спосіб, оцінка яким може надаватися виключно судом.

За таких обставин, оскільки вирішення питань про які йдеться у зазначених висновках, відноситься виключно до компетенції судово - медичної експертизи, яка на стадії судового розгляду могла бути призначена тільки судом, чого зроблено не було, суд доходить висновку, що дані, про які йдеться у поданих захисником висновках, отримані у непередбаченому КПК порядку, а відтак про їх недопустимість.

Щодо заяв захисника ОСОБА_13 про визнання недопустимими доказів, отриманих у період з 11 по 26 червня 2017 року, з тих підстав, що у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визначення слідчих ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які приймали процесуальні рішення, проводили слідчі дії, а відтак, здійснювали збирання доказів у цей період часу, то суд зауважує, що в матеріалах кримінального провадження дійсно відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про визначення слідчих, але містяться письмові доручення начальника СВ Кегичівського ВП від 11 червня 2017 року старшому слідчому ОСОБА_27 і слідчому ОСОБА_28 про проведення досудового розслідування (т. 4 а.с. 164, 165).

У ст. 110 КПК України, на яку послався захисник, дійсно визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Однак за змістом пунктів 8, 17 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначені в окремих статтях КПК - 39 та 40.

Положення ст. 110 КПК України не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посаду особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його складання (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР та вказівки щодо проведення всебічного, повного, неупередженого, якісного, ефективного та оперативного досудового розслідування, не суперечать вимогам ст. 39 КПК України, воно є достатнім документом для наділення слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, прийняття рішень саме у такій письмовій формі, а не у формі постанови, не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося не уповноваженими особами і, що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими з цих підстав.

11 червня 2017 року старший слідчий ОСОБА_27 повідомив прокурора про початок досудового розслідування даного кримінального провадження (т. 4 а.с.166).

Захисник ОСОБА_13 , посилаючись на положення п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України вказував на недопустимість доказів сторони обвинувачення, наданих у цій справі, зокрема, отриманих під час досудового розслідування з 23 червня 2017 року до його завершення, оскільки з цієї дати досудове розслідування здійснювалось з порушенням вимог ст. 216 КПК України, тобто з порушенням правил щодо належної підслідності. Між цим, доводи захисника щодо неналежної правової процедури зводяться лише до того, що, на його думку, заступником прокурора Харківської області, при реалізації повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, недостатньо вмотивована та обґрунтована щодо неефективності здійснення досудового розслідування постанова від 23 червня 2017 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому підрозділу вищого рівня.

Разом із цим, відповідно до ст. 36 КПК України (в редакції, що діяла на час прийняття процесуального рішення) прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Діючи в межах своїх повноважень, визначених ч. 5 ст. 36 КПК України, перший заступник прокурора Харківської області своєю постановою від 23 червня 2017 року доручив проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 11 червня 2017 року Слідчому управлінню ГУНП в Харківській області, зазначивши, що досудове розслідування наведеного кримінального провадження СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється не ефективно, оскільки до теперішнього часу (23 червня 2017 року) не встановлено всіх обставин вчинення кримінального правопорушення (т. 4 а.с. 177, 178).

Відхиляючи наведені доводи захисника ОСОБА_13 суд зазначає, що вказане процесуальне рішення прокурора прийняте в межах, наданих йому ч. 5 ст. 36 КПК України повноважень, у спосіб, передбачений КПК України, тобто з дотриманням належної правової процедури, є достатньо вмотивованим, не потягло жодного порушення прав та свобод людини, а відтак, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на всіх його етапах здійснювалося уповноваженими службовими особами - слідчими органів Національної поліції, з дотриманням правил підслідності, передбачених ст. 216 КПК України, за процесуального керівництва уповноважених прокурорів, а тому докази отримані у законний спосіб, і підстави для визнання їх недопустимими згідно із положеннями п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, відсутні.

Щодо заяв сторони захисту про наявність підстав для виправдання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України - через недоведеність того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

В обґрунтування наведених заяв сторона захисту зазначила, що: ОСОБА_8 23 жовтня 2017 року не перебував у приміщенні СУ ГУНП в Харківській області, його заява прийнята та зареєстрована не за місцем вчинення кримінального правопорушення; доручення про проведення досудового розслідування слідчим підрозділом вищого рівня - СУ ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_8 прокурором суду не надане; досудове розслідування здійснювалось не за місцем вчинення кримінального правопорушення; кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 розпочато всупереч ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 477 КПК України, оскільки заява подана особою, яка не володіла зазначеним житлом, та завершено в день внесення відповідних відомостей до ЄРДР шляхом повідомлення цим особам про підозру; вони не були допитані у відповідній якості; докази, надані в обґрунтування винуватості, зібрані в іншому кримінальному провадженні.

При цьому сторона захисту послалася на чисельні порушення Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України № 1377 від 06 листопада 2015 року, який був чинний станом на жовтень 2017 року.

Так, ст. 162 КК України передбачає відповідальність, окрім іншого, за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, тобто захищає право громадянина на недоторканість житла, у тому числі від протиправного проникнення до нього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України (в редакції, що діяла станом на 2017 рік) кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, окрім інших, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно із ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Із показань потерпілого ОСОБА_8 та відповідної інформації з державних реєстрів вбачається, що станом на 11 червня 2017 року, житловий будинок АДРЕСА_4 , хоча і належав ОСОБА_16 на праві приватної власності, у якому він проживав, однак був житлом і для нього, ОСОБА_8 .

Разом із цим, згідно із даними паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 , зареєстрованим місцем проживання останнього з 19 жовтня 2000 року по теперішній час є зазначений будинок.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_4 для ОСОБА_8 був таким же житлом, як і для ОСОБА_16 , а той факт, що на момент незаконного проникнення до житла потерпілий був у ньому відсутній, не може свідчити про те, що його право на схоронність цього житла та його недоторканість не було порушене.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що за встановлених обставин ОСОБА_8 як особа, право якої на недоторканість житла було порушено, мав право звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, що ним і було зроблено.

При цьому, суд вважає, що посилання ОСОБА_8 у поданій ним заяві на те, що було порушено недоторканість житла потерпілого ОСОБА_16 вирішального значення не мало, оскільки у заяві зазначені відомості, що підпадали під ознаки кримінального правопорушення, які могли бути перевірені шляхом проведення досудового розслідування.

Отже, суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що із заявою про кримінальне правопорушення звернувся фактично не потерпілий, є безпідставними.

23 жовтня 2017 року, в ході досудового розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у якому ОСОБА_8 був визнаний потерпілим, останній подав до Слідчого управління ГУНП в Харківській області, зокрема слідчому ОСОБА_29 , відповідну заяву, що підтверджується власне самою заявою від 23 жовтня 2017 року, рапортом старшого слідчого, який був зареєстрований у цей же день (т. 4 а.с. 27, 28) та показаннями потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні.

23 жовтня 2017 року відомості за заявою ОСОБА_8 були внесені старшим слідчим ОСОБА_29 до ЄРДР (т. 4 а.с. 132).

Таким чином, слідчий, отримавши заяву про вчинене кримінальне правопорушення, діючи у межах наданих йому повноважень, відповідно до покладеного на нього ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку та на виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України, правомірно вніс до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за № 0001338 від 23 жовтня 2017 року, із попередньою правовою кваліфікацією за вказаною нормою КК України.

Водночас, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, а тому слідчий, прокурор зобов`язані розпочати досудове розслідування, незалежно від того, чи належить відповідне кримінальне провадження до їх підслідності.

При цьому, із витягу з кримінального провадження вбачається, що окрім інших прокурором у даному кримінальному провадженні призначено ОСОБА_30 (т. 4 а.с. 132)

У цей же день старший слідчий повідомив заступнику прокурора Харківської області про початок досудового розслідування (т. 4 а.с. 29).

Посилання ж сторони захисту на те, що ОСОБА_8 23 жовтня 2017 року не перебував у приміщенні слідчого управління, фактів про: подання заяви, її реєстрації, внесення відповідний відомостей до ЄРДР, початок досудового розслідування, не виключають.

Частиною 1 ст. 216 КПК України (в редакції, що діяла станом на жовтень - листопад 2017 року), передбачено, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Таким чином, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 162, ст. 115 КК України віднесені до підслідності органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України (в редакції, що діяла станом на жовтень - листопад 2017 року) якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

З огляду на викладене слідчий відповідно до покладеного на нього обов`язку повинен був здійснювати досудове розслідування у згаданому кримінальному провадженні доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність, навіть за умови, що місце вчинення кримінального правопорушення не знаходиться під юрисдикцією зазначеного органу досудового розслідування - СУ ГУНП в Харківській області.

У той же час згідно зі ст. 217 КПК України (в редакції, що діяла станом на жовтень - листопад 2017 року) у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.

Як вбачається з постанови прокурора ОСОБА_30 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000161 від 11 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та № 0001338 від 23 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України були об`єднані в одне провадження під першим номером (т. 4 а.с. 30, 31, 162, 163).

Разом із цим, згідно із постановою першого заступника прокурора Харківської області від 23 червня 2017 року проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 від 11 червня 2017 року було доручене Слідчому управлінню ГУНП в Харківській області (т. 4 а.с. 177, 178).

За таких обставин, враховуючи процесуальні рішення прокурорів, у тому числі щодо доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому підрозділу вищого рівня, об`єднання матеріалів досудових розслідувань, заяви сторони захисту про те, що під час здійснення досудового розслідування було порушено правила підслідності, є безпідставними.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні 0000161 від 11 червня 2017 року, що підтверджується відповідними процесуальними документами від 23 і 24 жовтня 2017 року (т. 4 а.с. 206 - 232).

Також, всупереч твердженням сторони захисту, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 були допитані у якості підозрюваних 23 жовтня 2017 року, що вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування.

Інші доводи сторони захисту також не свідчать про недопустимість наведених вище доказів, які об`єктивно доводять винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

За наведених вище обставин суд вважає, що посилання сторони захисту на Інструкцію про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України № 1377 від 06 листопада 2015 року, який був чинний станом на жовтень 2017 року, є недоречним, оскільки зазначена Інструкція, була відомчим нормативним актом та встановлювала ведення єдиного обліку органами Національної поліції України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також порядок здійснення контролю за його дотриманням і не визначала порядок процесуальної діяльності слідчого та прокурора щодо здійснення досудового розслідування, який регламентований КПК України, у тому числі наведеними вище нормами.

Дослідивши і оцінивши надані докази, що покладені в основу вироку, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством, у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості: ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України і кваліфікує:

- дії ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою; за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю;

- дії ОСОБА_11 , за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою;

- дії ОСОБА_12 , за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_10 , суд встановив, що він на момент вчинення кримінальних правопорушень трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_11 , суд встановив, що він на момент вчинення кримінального правопорушення трудовою діяльністю не займався, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину - 2016 року народження, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Дослідивши дані про особу ОСОБА_12 , суд встановив, що він на момент вчинення кримінального правопорушення трудовою діяльністю не займався, проходив навчання, однак був відрахований за невиконання навчального плану, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 є вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка обтяжує покарання як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_12 є також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком та особливо тяжким злочином, обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь участі ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупності всіх обставин, що характеризують кримінальні протиправні діяння, наслідків, які настали, даних, які характеризують обвинуваченого, і обставини, що обтяжує покарання, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі на визначений строк.

Крім того, оскільки ОСОБА_10 , будучи засудженим згідно із наведеним вище вироком, вчинив кримінальні правопорушення під час відбування покарання з випробуванням, суд, призначаючи обвинуваченому за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі, також застосовує ст. 71 КК України і визначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь участі ОСОБА_11 у його вчиненні, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності всіх обставин, що характеризують кримінальне протиправне діяння, наслідків, які настали, даних досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_11 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, і даних, які характеризують обвинуваченого, обставини, що обтяжує покарання, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь участі ОСОБА_12 у його вчиненні, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності всіх обставин, що характеризують кримінальне протиправне діяння, наслідків, які настали, даних досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_12 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, і даних, які характеризують обвинуваченого, обставини, що обтяжує покарання, суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_12 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді обмеження волі.

Разом із цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 11 червня 2017 року вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, яке на даний час, відповідно до ст. 12 цього Кодексу є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

З дня вчинення зазначеного кримінального правопорушення минуло понад п`ять років.

Передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України обставин, які б зупиняли або переривали перебіг строків даності, у кримінальному провадженні судом не встановлено.

Отже, на час ухвалення вироку закінчився строк давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України.

Обвинувачені заперечували проти закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

За таких обставин, на підставі ст. 5, ст. ст. 49, 74 КК України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 підлягають звільненню від покарання за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 17601 гривня 71 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинувачених на користь держави: з ОСОБА_10 - 5867 гривень 25 коп.; з ОСОБА_11 - 5867 гривень 23 коп.; з ОСОБА_12 - 5867 гривень 23 коп.

Разом із цим, слід віднести на рахунок держави витрати в сумі 989 гривень 60 коп., за проведення судової експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1194 від 14 серпня 2017 року, оскільки відповідне обвинувачення не висувалося.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, арешти накладені на майно згідно із ухвалами слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 14 і 19 червня 2017 року, підлягають скасуванню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_10 належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку, забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам ухилення ОСОБА_10 від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що підтверджується його попередньою поведінкою, враховуючи репутацію обвинуваченого, суд на підставі даних, встановлених під час розгляду цього кримінального провадження, вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_10 , залишити без змін та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного йому за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

- за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 17 червня 2017 року, тобто з дня його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, час знаходження під вартою до дня ухвалення вироку - 10 січня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_10 , залишити без змін та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного йому за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_12 від призначеного йому за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати в сумі 17601 гривня 71 коп. стягнути на користь держави: з ОСОБА_10 - 5867 гривень 25 коп.; з ОСОБА_11 - 5867 гривень 23 коп.; з ОСОБА_12 - 5867 гривень 23 коп.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 989 гривень 60 коп. - віднести на рахунок держави.

Арешти, накладені згідно з ухвалами слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 14 і 19 червня 2017 року - скасувати.

Речові докази:

- шкіряну куртку чорного кольору, джинси чорного кольору, кросівки чорного кольору, футболку чорного кольору, джинси синього кольору, футболку сірого кольору, футболку зеленого кольору, кофту синього кольору, футболку червоного кольору, джинсові бриджі синього кольору, кросівки синього кольору, чохол з переднього пасажирського сидіння, кофту темно - синього кольору, брюки чорного кольору, кросівки чорного кольору «Nike», джинси ТМ «Соттон», спортивну кофту «Adidas», два страхові поліси, мобільний телефон «Samsung», відповідно до п.п. 4, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власникам (законним володільцям);

- ДВД-Р диск, п`ять дактилоскопічних карт, відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- сімнадцять сухих стебел, схожих на квіти маку, дванадцять відрізків липкої стрічки зі слідами рук, два фрагменти дактилоскопічної плівки, чотири сухих пелюстки, сім порожніх капсул для ін`єкцій, фрагменти марлі зі зразками крові, фрагменти чистої марлі, два ножі, фрагменти вати зі змивами, металевий виріб «П» - подібної форми, порожній блістер, дві платіжні карти, фрагменти марлевих серветок, волосся, у тому числі його зразки, медичні шприці, шість недопалків, гігієнічну паличку, нігтьові зрізи, фрагменти марлі зі змивами, кофту спортивну «PUMA», особливо небезпечні наркотичні засоби, опійний алкалоїд, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3