Справа №:755/1270/22
Провадження №: 1-кп/755/668/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002871 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшло кримінальне провадження №0002871 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

25.01.2022 року кримінальне провадження після автоматичного розподілу передано головуючому - судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 28.01.2022 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, викликати свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. Також звернулася до суду з письмовим клопотанням про застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, офіційно не працює, не має підтвердженого джерела доходу. На думку прокурора, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту заперечувала, щодо доводів захисника та обвинуваченого про відсутність з боку обвинуваченого зазначених ним ризиків також заперечувала, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки, на її думку обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті невірно зазначений виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, а також реєстр матеріалів кримінального провадження містить помилки. Крім того, заперечувала проти застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, та звернулась до суду з письмовим клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184 КПК України, не обгрунтоване, оскільки ризики вказані в ньому відсутні, жодних додатків на підтвердження вказаних ризиків суду не надано, до затримання обвинувачений працював офіційно, має постійне місце проживання в Києві, раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, а також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що клопотання прокурора нічим не обгрунтоване, він готовий з`являтися до суду, усі покладені на нього обов`язки буде виконувати.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає разом з сином, про те, що він перебував у розшуку їм не було відомо, на поштову адресу за їхнім місцем проживання жодних повісток не надходило, та до моменту затримання син проживав вдома, де його і було затримано, коли він вийшов з будинку до магазину. Раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, зауважила що її син працює, заробляє на життя самостійно, вважає, що син буде виконувати покладені на нього обов`язки у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст.315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, клопотання прокурора та захисника, доводи захисника та обвинуваченого, вислухавши пояснення свідка, суд приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м.Києва. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України не встановлено.

Судовий розгляд даного кримінального провадження необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту з підстав того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України суд зазначає наступне.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК України, зокрема ст.291, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному. Водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п.3 ч.3 ст.314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акта вимогам закону.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Таким чином, на думку суду, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України усі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті слідчим та прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення.

У реєстрі матеріалів до обвинувального акта викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Посилання сторони захисту на неконкретність обвинувачення, суд вважає необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування.

На думку суду, формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються.

У той час як питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

За нормами чинного кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

Щодо доводів захисника про наявність помилок при складенні реєстру матеріалів кримінального провадження, суд перевіривши зміст реєстру матеріалів досудового розслідування, дійшов до висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки технічні помилки у реєстрі матеріалів досудового розслідування у відомостях, на які посилається захисник, не може вважатися невідповідністю обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому за письмовим клопотанням прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0002871, клопотання прокурора вбачається, що відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 25.02.2022 року.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На думку суду, окрім констатації, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, менш суворого, ніж тримання під вартою, який обмежує у свободі ОСОБА_3 , останній буде ухилятись від слідства та суду.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченого на вимогу суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.3, 110, 176, 177, 178, 179, 181, 184, 193, 194, 195, 196 , 291, 314-316, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0002871 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, за адресою: м.Київ, вул.Сергієнка, буд.3, на 10-00 годину 28 лютого 2022 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, представник потерпілого, обвинувачений та захисник.

Здійснити судовий виклик обвинуваченого та свідків для допиту.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 18 квітня 2021 року включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду цілодобово, за виключенням випадків необхідності надання медичної допомоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та реєстрації;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали в частині застосування запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровську окружну прокуратуру м.Києва.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно та негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати місце проживання цілодобово.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Цивільний позов ТОВ «Знахарь Плюс» до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику, направити для відома представнику потерпіло та для виконання до УП НП за місцем проживання обвинуваченого.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 22 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1