Провадження № 1-кп/554/566/2022
У Х В А Л А

29 грудня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, судимого

02 серпня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільненого 02 квітня 2015 року від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні;

10 листопада 2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 с. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільненого 03 січня 2018 року відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 22 грудня 2016 року;

13 червня 2018 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засідання прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, зазначила, що підозра останнього у вчиненні інкримінованих йому правопорушення є обґрунтованою. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, особу обвинуваченого, його поведінку як до, так і під час скоєння злочинів та вважала, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є всі підстави, що він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, а ризики ним не доведеними, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням його під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Перевіряючи наявність обгрунтованої підозри обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на данному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, оскільки обгрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, характеристику його особи, а також те, що в останній перебував у розшуку в рамках цього кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливого ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливого незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань.

Суд враховує також, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також має не зняті та не погашені в установленому порядку судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а тому приймає до уваги доводи прокурора про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_5 у відповідності до клопотання захисника, оскільки в судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки останнього без ізоляції його від суспільства.

На підставі наведеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо останнього, не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг відмінити або змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння і особи обвинуваченого або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику особи обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 лютого 2023 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 74 430,00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 29 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_6