ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/42/23 Справа № 203/3669/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, маючого середню-спеціальну освіту, не працюючого, не одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, інваліда з дитинства ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 255 частиною 2 статті 27, частиною 4 статті 28, частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження№0000329, -

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною ухвалою було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів до 23 січня 2023 року з утриманням у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України.

Рішення суду обґрунтовано тим, що судом встановлено, що обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень дали достатні підстави вважати про продовження існування передбачених ч.1 ст. 177 КПК ризиків, які враховувались при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: ймовірність спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчим суддею було зазначено, що розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вимоги ст.183 КПК, вважав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вимоги апеляційних скарг з доповненнями та змінами до неї і узагальнені доводи осіб, які її подали.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, остільки ним було отримано копію повного тексту 25.11.2022 року.

Вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку адвоката, підозра не обґрунтована, остільки під час розгляду справи не дотримано норми статті 94 КПК України, а саме не надана правова оцінка долученим доказам на предмет їх відповідності нормам статей 85, 86, КПК України. Докази вважає недопустимими.

Вважає, що слідчим суддею не було взято до уваги, що за результатом дослідження матеріалів НСРД отриманих у кримінальному проваджені ЄРДР №0000143 від 12.05.2022 року, відсутні будь-які ознаки того, що ОСОБА_9 входив до складу злочинної організації, зокрема щодо наявності ієрархічного підпорядкування ОСОБА_9 будь якій із осіб, які фігурують у цьому проваджені. Також відсутні будь-які відомості щодо надання ОСОБА_9 від будь-якими особами які фігурують у цьому провадженні, будь якого завдання з виконання або підготовки до виконання або часткового виконання протиправних дій із вчинення злочину за правовою кваліфікацією передбаченою нормами статті 307 КК України.

Вважає, що хоча, слідчий суддя під час розгляду клопотання встановив наявність ризиків, проте, на думку адвоката, жодним чином не було досліджено обставини кримінального правопорушення у вчинення якого підозрюється ОСОБА_8 .. Зокрема слідчий суддя, не надав правової оцінки доказам якими орган досудового розслідування обґрунтовував клопотання на предмет їх допустимості та достатності, що призвело до помилкових висновків стосовно наявності ризику, що ОСОБА_9 може переховуватися від слідства, з підстав, що підозрюваний скоїв особливо тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність більше 10 років позбавлення волі. Вважає, необґрунтованим висновок суду, щодо можливості скоєння підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже у підозрюваного наявний постійний дохід, від здійснення підприємницької діяльності.

На думку адвоката, слідчим суддею не надано правової оцінки наявності ризиків щодо можливості підозрюваного будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, зважаючи на те, що матеріалами клопотання, жодним чином не підтверджено будь які обставини, які мали би переконати суд у наявності у підозрюваного будь-якої можливості у перешкоджанні та намірів перешкоджати подальшому досудовому розслідуванню.

Вважає, що слідчим суддею в наслідок недотримання норм матеріального та процесуального права прийняті помилкові висновки щодо обґрунтованості клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без права внесення застави та наявності ризиків визначених нормах КПК України.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу слідчого судді вважав законною, обґрунтованою та належно мотивованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Апеляційний суд зазначає, що одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Колегія суддів враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якою, вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного випливає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Як вбачається з наявних матеріалів, 20.09.2022 року було внесено до ЄРДР за №0000329 відомості про вчинення кримінального правопорушення.

30.09.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255 ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

01 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2022 року строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців до 30.03.2023 року.

Оскаржуваною ухвалою від 23.11.2022 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, - до 23 січня 2023 року включно.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255 ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, що підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: даними витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000329; даними висновку експерта від 21.09.2022 №СЕ-19/108-22/11317-НЗПРА; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 19.09.2022, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 25.09.2022; даними протоколу огляду та добровільної видачі від 15.09.2022; даними протоколу огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 15.09.2022; даними протоколу огляду від 22.09.2022; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.09.2022; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відеоконтролю особи від 15.09.2022; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії візуальне спостереження за особою від 15.09.2022; даними протоколів про результати аудіоконтролю особи від 25.07.2022; даними протоколів за результатами проведення негласної слідчої дії візуального спостереження за особою від 25.07.2022; даними протоколів протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 23.07.2022 та від 25.07.2022.

На переконання апеляційного суду, слід врахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На переконання колегії суддів, у клопотанні слідчого достатньо фактів і інформації, які переконливо та об`єктивно свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, та для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.2 ст.255 ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

В той же час аргументи сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.27, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України на даному етапі кримінального провадження апеляційним судом не перевіряються, оскільки є предметом судового розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення, та оцінки доказів.

Крім того, слідчий суддя обгрунтовано визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, як зазначив у своєму рішенні слідчий суддя, про існування вказаних ризиків реально свідчить вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним в інкримінованих кримінальних правопорушень на строк до дванадцяти років, характер та суспільна небезпека вчиненого злочину, відсутність міцних та сталих соціальних зв`язків, постійного місця роботи та стабільного джерела доходів, що свідчить про те, що його злочинні дії були спрямовані на отримання прибутку та на забезпечення свого матеріального становища.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя вірно дійшов висновків про те, що передбачені п.п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК ризики, які раніше були встановлені під час обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати на теперішній час, а тому без продовження строку тримання під вартою неможливо іншим чином запобігти вказаним реально існуючим ризикам.

З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів, колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчувався 28.11.2022 року, однак закінчити досудове розслідування до зазначеного строку не було можливо внаслідок складності провадження, оскільки під час досудового розслідування, як зазначено в клопотанні, необхідно виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 ..

В апеляційному суді прокурором наголошено, що будь-який інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави, не зможе забезпечити належного виконання завдань кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, без визначення розміру застави, та відсутність підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, або відмові в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на чому наполягає сторона захисту, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не порушує його права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, та відсутність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню доводи адвоката про неврахування слідчим суддею даних про особу ОСОБА_8 , остільки суду були відомі всі дані про особу підозрюваного, про те, що він є інвалідом ІІ групи, його сімейний стан та матеріальне становище. Ці обставини не є такими аби слугували підставою для зміни запобіжного заходу на менш обтяжливий.

Продовжений застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Прийняте рішення є обґрунтованим, вмотивованим та законним, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4