Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/143/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого- ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 /двохсот/ годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

09.10.2019 близько 15:00 годин ОСОБА_9 перебував на подвір`ї загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , де по сусідству проживає ОСОБА_8 . Під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 обхватив лівою рукою за шию потерпілого ОСОБА_9 таким чином, що голова була прижата до грудної клітини та наніс один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки зліва, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: струс головного мозку, гематома м`яких тканин лобної ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції скасувати у повному обсязі та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на переконання сторони захисту вирок є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 був доставлений до Кіровоградської обласної лікарні 09.10.2019 о 21.15 год. Відповідно до рапорту чергового при реєстрації ЖЄО зазначено, що відповідно до повідомлення ОСОБА_9 його вдарила сусідка.

Згідно з заявою ОСОБА_9 тілесні ушкодження йому нанесли сусід з дружиною. Вказані документи були підставою для відкриття кримінального провадження, крім того, за подання завідомо неправдивої заяви про злочин ОСОБА_9 попереджався про кримінальну відповідальність.

Тобто, вказані документи мають доказове значення по справі, а тому суд безпідставно відхилив вказані документи, так як зазначена в них інформація перешкоджала суду ухвалити необгрунтований обвинувальний вирок.

Відповідно до витягу з ЄРДР тілесні ушкодження ОСОБА_9 спричинила невідома особа.

В судовому засіданні ОСОБА_9 повідомив, що 09.10.2019 біля 15.00 год. конфлікт виник через те, що з ранку його дружина зателефонувала і повідомила, що не може вийти з сараю так як в дворі бігає собака ОСОБА_8 , про це зазначено і вироку.

Відповідно до пояснень дружини Потерпілого ОСОБА_10 , які вона надала у судовому засіданні, вона протягом дня не була дома, а прийшла лише приблизно о 17.00 год., що підтверджує неправдиві пояснення потерпілого, щодо підстав виникнення конфлікту. Суд вказані обставини у вироку не вказав намагаючись приховати обставини конфлікту.

В обвинувальному акті зазначено, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 відбувся 09.10.2019 приблизно о 15.00 год., при цьому в акті не вказано, що конфлікт виник біля входу в будинок ОСОБА_8 , тобто місце конфлікту в акті не зазначено. Крім того, в акті не вказано, що потерпілий з іншою особою сам прийшов до будинку ОСОБА_8 .

Суд у вироку зазначив, що місце конфлікту не має значення, так як він відбувся у дворі загального користування. Тобто, суд приховав відомості, що конфлікт розпочав ОСОБА_9 біля входу в будинок ОСОБА_8 . ОСОБА_9 з ще однією особою прийшов до входу в будинок ОСОБА_8 і вчинив конфлікт в ході якого намагався побити ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що у вхідних дверях будинку ОСОБА_8 була зламана дверна ручка, що підтверджує і той факт, що ОСОБА_9 намагався навіть зайти до будинку ОСОБА_8 без дозволу власника будинку, але суд у вироку про вказані обставини не вказав.

В обвинувальному акті вказаний механізм спричинення тілесних ушкоджень: ОСОБА_8 обхватив лівою рукою за шию потерпілого ОСОБА_9 таким чином, що голова була прижата до грудної клітини та наніс один удар кулаком правої руки в область лобної ділянки зліва...

В акті не описано, яким чином ОСОБА_8 прижав голову ОСОБА_9 до грудної клітини ОСОБА_9 . В акті взагалі не описано механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, не вказано чия голова і до чиєї грудної клітини була прижата, не вказано з якої сторони грудної клітини була прижата голова, тобто механізм спричинення тілесних ушкоджень в обвинувальному акті не встановлений.

Суд у вироку зазначив, що справа розглядалась у межах обвинувачення, що викладено в обвинувальному акті.

В показаннях потерпілого, які він надавав у судовому засіданні, та свідка ОСОБА_11 вказано, що удар був нанесений в лівий висок, а не в область лобної ділянки зліва, тобто в акті зазначено локалізація удару яка не відповідає навіть показанням потерпілого. У вироку суд про вказані обставини взагалі не зазначає.

Тобто, локалізація тілесних ушкоджень зазначена в обвинувальному акті не відповідає локалізації нанесення тілесних ушкоджень зазначених в показаннях потерпілого та свідка.

На фото слідчих експериментів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 показували, що після того як ОСОБА_8 , начебто, схопив потерпілого за шию вони знаходились паралельно, тобто права сторона голови потерпілого знаходилась справа по відношенню до ОСОБА_8 , а ліва сторона голови знаходилась зліва.

Тобто, слідчі експерименти взагалі підтвердили неможливість в зазначеному положенні ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого нанести правою рукою в лівий висок чи взагалі в ліву сторону голови потерпілого.

В судовому засіданні дали показання свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , показали, що конфлікт розпочав потерпілий біля входу в будинок ОСОБА_8 і що ОСОБА_8 не наносив удари потерпілому, а лише відштовхував його від себе. Вказані показання свідків стороною обвинувачення не спростовані, а тому суд вирішив відхилити показання вказаних свідків через неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_9 .

Суд також не обгрунтував чому при наявності неприязних відносин суд прийняв показання потерпілого, а показання інших учасників не відхилив.

Вказаними діями суд підтвердив, що жодних дій на встановлення обставин події суд не вчиняв, а лише намагався забезпечити обвинувальний вирок за будь- яких обставин.

В судовому засіданні у якості свідка була допитана дружина Потерпілого ОСОБА_10 , яка повідомила, що самого конфлікту не бачила, так як прийшла додому біля 17.00 год.

На заперечення захисника щодо допиту ОСОБА_10 суддя ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_10 надасть показання щодо обставин події з чужих слів. На запитання захисника від кого їй стало відомо про обставини події ОСОБА_10 відповіла, що про обставини конфлікту їй стало відомо зі слів її чоловіка ОСОБА_9 .

Так, дружина потерпілого повідомила, що її на протязі дня дома не було та підтвердила неправдивість показань потерпілого щодо підстав початку конфлікту та підтвердила, що потерпілий безпідставно ініціював вчинення конфлікту, але судом вказаним обставинам оцінка не була надана. Тобто, ОСОБА_9 вчинив конфлікт з ОСОБА_8 без будь-яких підстав, при цьому ОСОБА_9 надав неправдиві показання щодо фактичних обставин конфлікту.

Крім того, конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 відбувся 09.10.2019 приблизно о 15.00 год., а до лікарні потерпілий звернувся приблизно о 21.00 год., де перебував і що робив ОСОБА_9 з 15.00 год. до 21.15 год. слідством не встановлювалось взагалі, судом вказані обставини також не встановлені.

Відповідно до висновку експерта №568 тілесні ушкодження утворились від одного травматичного впливу. Тілесні ушкодження могли утворитись при самих різноманітних обставинах. Механізм ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 не суперечить механізму на який він вказав в протоколі слідчого експерименту від 16.10.2019. Механізм ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 не суперечить механізму на який вказав свідок ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту від 16.10.2019.

При цьому в зазначеному висновку експерта №568 описуються механізми ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 : відповідно до протоколу слідчого експерименту від 16.10.2019 ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів кулаком в ліву частину голови, висок, а його дружина нанесла декілька ударів дерев`яною палкою в область потилиці; відповідно до протоколу слідчого експерименту від 16.10.2019 ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаком в ліву частину голови, висок, а його дружина нанесла один удар дерев`яною палкою в область лівого виска.

Тілесні ушкодження утворились від одного травматичного впливу, а описано механізм нанесення ударів двома особами, при цьому від якого удару якої особи виникли тілесні ушкодження не встановлено.

Крім того, експерту взагалі не ставилось питання чи могли тілесні ушкодження ОСОБА_9 утворитись при падінні з висоти власного зросту під час падіння ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене захисником подано клопотання про призначення судово-медичної експертизи. При цьому судом поставлено умову призначення судово- медичної експертизи - це надання пояснень обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 надав пояснення, але експертиза призначена не була, натомість суддя ОСОБА_1 перед судовим засіданням викликала до себе прокурора, після чого в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про допит експерта в судовому засіданні, але обґрунтувати допит експерта в судовому засіданні не змогла.

Суддя ОСОБА_1 задовольнила клопотання про допит експерта та сама обґрунтувала підстави допиту експерта.

В оскаржуваному вироку взагалі не вказано про протокол слідчого експерименту від 16.10.2019, у якому ОСОБА_11 вказав, що дружина ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_9 удар дерев`яною палкою в область лівого виска, при цьому суд зазначив, що дружина ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_9 удар дерев`яною палкою по потилиці, що взагалі не підтверджується жодними свідками, тобто, суд у вироку зазначив неправдиві відомості.

Крім того, суд не надав оцінки вказаним показанням свідка ОСОБА_11 , а безпідставно зазначив, що це доводи захисника і їх не треба брати до уваги. При цьому жодних мотивів відхилення доводів захисника судом не вказано.

У вироку не зазначено жодної підстави за якої показання свідка ОСОБА_11 не взяті судом до уваги.

У вироку суд зазначив, що так як в обвинувальному акті інкриміновано кримінальне правопорушення ОСОБА_8 то засудити треба саме його, при цьому не має значення, ким саме спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_9 .

В клопотанні про призначення проведення судово-медичної експертизи від 17.10.2019 та в ухвалі слідчого судді від 17.10.2019 про призначення судово- медичної експертизи зазначено питання «Чи могли тілесні ушкодження наявні у ОСОБА_14 ...», а у висновку експерта зазначено про « ОСОБА_9 », тобто експерт сам вніс зміни в клопотання дізнавача та ухвалу слідчого судді, на що експерт в судовому засіданні пояснив, що ухвали суду у нього взагалі не було, а питання були надані слідчим на аркуші наперу.

В обвинувальному вироку суд вигадав, тобто, суд вніс завідомо неправдиві відомості, що експерт зазначив, що суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда в ухвалі від 17.10.2019 допущено технічну помилку в одному з питань.

Експерт такої відповіді взагалі не надавав, що може бути підтверджено звукозаписом судового засідання, тобто на думку апелянта суддя ОСОБА_1 сфальсифікувала вказані обставини, так як експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ухвали суду у нього взагалі не було, а питання були надані слідчим на аркуші паперу.

Тобто, суд з метою забезпечення обвинувального вироку вигадав показання, яких експерт не надавав.

Крім того, експерт не має права зазначати, що суд в ухвалі допустив технічну помилку, це може визначити ухвалою лише суд, який таку ухвалу виносив.

Крім того, експерт зазначив, що гематому на обличчі потерпілого не бачив, опис гематоми в медичній документації відсутній, а тому встановити період спричинення такого тілесного ушкодження і предмет, яким було спричинено таке тілесне ушкодження експерт не мав можливості і тому керувався лише пояснення потерпілого і датою звернення до лікаря, а не об`єктивними медичними даними.

До того ж, експерт зазначив що в медичних документах відсутні об`єктивні медичні дані щодо перебігу травми струс головного мозку, а тому щодо строку спричинення такого тілесного ушкодження експерт також керувався лише пояснення потерпілого і датою звернення до лікаря, а не об`єктивними медичними даними.

Експерт також зазначив що при проведені експертизи брались до уваги лише пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , пояснення ОСОБА_11 , щодо удару в область лівого виска дерев`яною палкою дружиною ОСОБА_8 експерт не брав до уваги так як вирішив брати до уваги лише пояснення ОСОБА_9 про удари кастетом, тобто експерт виходив з доведеності нанесення тілесних ушкоджень саме кастетом.

Пояснень інших учасників і свідків експерту не надавалось взагалі.

Крім того, експерт під час допиту вказав, що не можливо встановити чим нанесені тілесні ушкодження - кулаком чи дерев`яною палицею, так як відсутній детальний опис ушкоджень.

При цьому у висновку №568 експерт вказав, що тілесні ушкодження могли утворитись при самих різноманітних обставинах.

У висновку експерта від №15 зазначено, що внаслідок падіння людини на площину, утворюються ушкодження у вигляді синців, саден, або ран на виступаючих поверхнях тіла (кінчик носу, ліктьові та колінні суглоби).

Тобто, експерт не маючи вихідних даних про умови падіння та поверхню площини падіння вирішив, що незалежно від поверхні та куту площини падіння для отримання гематоми на голові зліва внаслідок падіння людини на площину в обов`язковому порядку мають бути синці та подряпини на носі, ліктьових та колінних суглобах. При цьому гематома на голові зліва, а ніс розташований посередині обличчя.

Тобто, експерт надав не висновок відповідно до обсягу своїх знань, а надав припущення, яке не може бути висновком експерта.

Крім того, жодний з зазначених висновків експерта не є доказом спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 , а є лише доказом наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , які могли утворитись при самих різноманітних обставинах.

Захисник зазначає, що жодного свідка, який би підтвердив, що ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_9 в судовому засіданні допитано не було, а відповідно до протоколу слідчого експерименту від 16.10.2019 ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаком в ліву частину голови, висок, а його дружина нанесла один удар дерев`яною палкою в область лівого виска.

Відповідно до висновку експерта №568 тілесні ушкодження утворились від одного травматичного впливу.

У вироку не вказано жодного доказу, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив саме ОСОБА_8 , а не його дружина.

З наведених доводів захисник вважає, що вина ОСОБА_8 взагалі не доведена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України кримінального правопорушення, а саме те що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів (досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України); викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , при обставинах вказаних у вироку ґрунтуються на зібраних та безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказах.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_8 , 09.10.2019 йому подзвонила його дружина та сказала, що сусід кидався на неї та сина. Він приїхав додому. Дружина йому повідомила, що після того як сусід на неї «кидався», вона викликала поліцію, яка приїхала, стукала до нього в двері, однак, той не відчинив і поліція поїхала. Перебуваючи вдома, він почув голоси на вулиці. Вийшовши на подвір`я, він побачив сусіда ОСОБА_9 та ще одного чоловіка. У них з сусідом зав`язався конфлікт, під час якого ОСОБА_9 вдарив його кулаком в плече, а він його відштовхнув двома руками, однак, сусід не зупинився і накинувся на нього, через що вони впали на землю і почалась бійка. Вказав, що ОСОБА_9 перебував зверху, а він знизу. Удари він не наносив, лише намагався руками скинути з себе сусіда. Його дружина також намагалась припинити бійку та розтягнути чоловіків. Після того, як дружина стягнула ОСОБА_9 з нього, він встав і вони пішли додому, та викликали поліцію.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами дослідженими безпосередньо під час судового розгляду та наведеними у вироку.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується такими доказами.

Так, з показів потерпілого ОСОБА_9 наданих ним в суді першої інстанції убачається, що він обвинуваченого знає як сусіда близько 16 років, дружніх відносин з ним не підтримує, з дружиною проживають по сусідству з сім`єю обвинуваченого та мають спільний двір. Пояснив, що 09.10.19 близько 15 годині у нього виник конфлікт з дружиною ОСОБА_8 через їхню собаку вівчарку, яка гуляє по двору без намордника. В той день до обіду його дружина зачинилась в сараї, зателефонувала йому і повідомила, що не може дістатися додому, оскільки по двору гуляє собака сусідів. Він приїхав додому та посварився з дружиною обвинуваченого, після чого вони розійшлися по своїм справам. Приблизно о 17-17:30 год. до нього прийшов друг, з яким вони працювали на шахті разом, і, коли вони заходили до хати, то між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт через собаку останнього, яка гуляє по двору без намордника, вони її не годують, і вона гавкає на людей. Після чого ОСОБА_8 схватив його за шию та три рази ударив його по обличчю в ліву сторону. Відчуття було, що обвинувачений бив його кастетом. А коли вони повалилися на землю, почали крутитися на землі, то підбігла дружина ОСОБА_8 з якоюсь дерев`яшкою та вдарила його. Після закінчення бійки він встав і побачив як стояла дружина обвинуваченого з палкою. Він викликав поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то ОСОБА_8 перебував вдома у себе. Патрульні записали його дані та дані ОСОБА_8 , після чого відвезли його до лікарні. На даний час ніяких відносин між ними немає, шкоду не відшкодовано.

З показів експерта ОСОБА_15 , убачається, що експертиза №568 від 22.10.2019 проводилась на основі медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 №17277, особисто останній участі не приймав. Так, тілесні ушкодження, які малися у ОСОБА_9 не могли утворитися з висоти падіння власного зросту, оскільки ушкодження були би на виступаючих частинах тіла (садна на стінці носа, верхніх кінцівках і т.д.). Зазначив, що дані ушкодження у ОСОБА_9 утворилися не менш, ніж від одного удару, який залежить від сили такого удару. Виникнення такого ушкодження можливо при різноманітних обставинах. Механізмом утворення тілесних ушкоджень являється удар.

На запитання чи утворились тілесні ушкодження в результаті удару кулаком чи від якого предмету він дати відповідь не може, оскільки індивідуальні властивості предмету не відобразились в ушкодженні.

При цьому, на запитання захисника, вказав, що суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда в ухвалі від 17.10.2019 допущено технічку помилку в одному з питань, а саме в питанні 7 вказано прізвище « ОСОБА_14 », в усіх інших питання зазначено прізвище « ОСОБА_18 ». На експертизу було надано медичні документи на ім`я хворого ОСОБА_9 , в зв`язку з чим і проведено експертизу та надано відповідні відповіді по тілесним ушкодженням, спричинених ОСОБА_9 .

Крім вищевказаних показів потерпілого та експерта судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , та малолітній ОСОБА_13 , проте, покази вказаних свідків районним судом були критично оцінені, оскільки ОСОБА_19 , не була очевидцем подій, і їй обставити відомі зі слів потерпілого. Також, не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_12 , оскільки вона є дружиною обвинуваченого та має неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_9 та малолітнього свідка ОСОБА_13 , який є пасинком обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, зазначені показання потерпілого підтверджуються дослідженими судом даними, які містяться, зокрема, у:

- протоколі проведення слідчого експерименту від 16.10.2019, згідно якого слідчий Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, за участю потерпілого ОСОБА_9 провів слідчий експеримент, на якому потерпілий показав, що 09.10.2019 приблизно о15:00 год. він вийшов на подвір`я до сараю та зробив зауваження дружині ОСОБА_8 відносно їхньої собаки, на що остання почала нецензурною лексикою виражатися та говорити, що на те вона й собака щоб гавкати. О 17:00 год. до нього зайшов знайомий, якого звати ОСОБА_21 . В цей час, його покликав ОСОБА_8 та він підійшов до нього, і ОСОБА_8 почав питати навіщо він ображає його дружину, на що він сказав ОСОБА_8 , щоб вони пройшли на центр подвір`я та взяв його лівою рукою за праву руку, в цей момент ОСОБА_8 скрутив його так, що його голова опинилась під лівою рукою в зажимі за шию, а правою рукою, на якій знаходився кастет наніс йому декілька ударів в область голови, а саме в ліву частину голови та у висок, від якого він відчув різкий біль. Після чого, вони впали на землю та боролися. До них підбігла жінка ОСОБА_8 та вдарила його дерев`яною палкою кілька разів ззаду по голові. Потім він встав на ноги та побачив ОСОБА_21 , який не дав можливості сину ОСОБА_24 бути присутнім при бійці. Всі розійшлися - сім`я ОСОБА_24 пішла до себе додому, а він з ОСОБА_21 сіли на порозі його будинку. ОСОБА_21 йому сказав, що в нього велика гуля на голові. ОСОБА_21 викликав працівників поліції. Коли приїхала поліція, він написав заяву, і йому визвали швидку медичну допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то лікар сказав, що потрібно їхати до обласної лікарні, де він знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.10.19 року по 15.10.19 року (а.к.п.122-123).

- протоколі проведення слідчого експерименту від 16.10.2019, згідно якого слідчий Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за участю свідка ОСОБА_11 , провів слідчий експеримент, на якому свідок розповів, що 09.10.2019 приблизно о 17:00 год. прийшов до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де присіли на поріг біля колодязя. Хвилин через 10 до них вийшов ОСОБА_8 та, підійшовши до ОСОБА_9 , запитав його навіщо він свариться з його дружиною. ОСОБА_9 встав та підійшов до нього, в цей момент ОСОБА_8 скрутив його так, що голова ОСОБА_9 опинилася під лівою рукою, а саме ОСОБА_8 зажав шию, та почав бити його правою рукою, в область голови. В цей момент вибігла дружина ОСОБА_8 з мітлою, у якої держак був дерев`яний. Він підійшов до жінки та схопив за мітлу, щоб вона не встигла вдарити ОСОБА_9 . Також, з хати вибіг хлопець, підбіг до нього та схопився за мітлу, щоб вирвати її з рук. В цей час, дружина ОСОБА_8 випустила з рук мітлу та побігла і взяла штахетину, після чого повернулась до чоловіків, які боролися на землі, та вдарила ОСОБА_9 по голові ззаду. Потім сім`я ОСОБА_24 пішла додому, а він з ОСОБА_9 сіли на поріг, тому що йому стало дуже зле. Він відразу зателефонував до поліції та повідомив їм про інцидент. Через декілька хвилин також прийшла жінка ОСОБА_9 , яка викликала швидку медичну допомогу. Коли приїхала швидка, то лікар сказав, що потрібно їхати до обласної лікарні зробити рентген голови. Після того як ОСОБА_9 забрала швидка медична допомога, він пішов до себе додому (а.к.п 124-125).

- висновку судово - медичної експертизи №568 від 22.10.2019, згідно якого у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: струс головного мозку, гематома м`яких тканин лобної ділянки зліва.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні властивості яких в медичній документації не описані, не виключється можливість їх утворення і в строк вказаний в ухвалі суду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 до 21 доби, згідно «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Вищезазначені тілесні ушкодження утворились від одного травматичного впливу.

Тілесні ушкодження могли утворитись при самих різноманітних обставинах.

Тілесних ушкоджень, які б могли утворитись при боротьбі, самообороні в медичній документації не описані.

Механізм тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 не суперечать механізму, на який він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.10.2019.

Механізм тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 не суперечать механізму, на який вказав свідок ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.10.2019 (а.к.п.132-133).

- висновку судово - медичної експертизи №15 від 24.05.2022, згідно якого у ОСОБА_9 згідно висновку експерта №568 від 22.10.2019 мало місце ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: струс головного мозку, гематома м`яких тканин в ділянці голови зліва.

Слід відмітити, що внаслідок падіння людини на площину, утворюються ушкодження у вигляді синців, саден або ран на виступаючих поверхнях тіла (кінчик носу, ліктьові та колінні суглоби).

В наданій медичній документації у громадянина ОСОБА_9 , окрім гематоми на голові зліва, будь - яких інших тілесних ушкоджень не описано, тому, враховуючи вищевикладене, дає підстави говорити про те, що тілесне ушкодження, яке малось у гр. ОСОБА_9 утворилось внаслідок локальної травматичної дії тупого предмету в ділянку голови.

Оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку і належним чином мотивувавши свої висновки, в тому числі з приводу спростування показань обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я, та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Вище зазначені докази повністю узгоджуються між собою та не суперечать один одному, потерпілий надав послідовні докази, як під час досудового розслідування так і судового розгляду. В ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не виявлено жодних обставин, які б ставили під сумнів достовірність та допустимість зазначених доказів, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги.

Під час судового розгляду кримінального провадження не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що у потерпілого ОСОБА_9 є підстави для обмови обвинуваченого ОСОБА_8 . Покази потерпілого та письмові докази по справі отримані відповідно до вимог КПК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими доказами.

Показання потерпілого, а також письмові докази, на які суд першої інстанції посилається у вироку в підтвердження винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей, і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що вирок є незаконним та необґрунтованим апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження, в повному об`ємі дослідив докази.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, які суд проаналізував та дав їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив свою вину, оскільки його твердження спростовуються показами потерпілого та експерта, протоколами проведення слідчих експериментів від 16.10.2019, висновками судово-медичних експертиз, висновки яких узгоджуються з показами потерпілого та вкладаються в дату, час та місце події, можливість отримання ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту виключено.

На підставі наведеного доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З матеріалів судового провадження вбачається, що судом досліджені всі докази, клопотання про дослідження яких були заявлені суду.

Апеляційні доводи захисника щодо допиту свідка ОСОБА_10 , не приймаються апеляційним судом, оскільки покази даного свідка та свідків ОСОБА_12 та малолітнього свідка ОСОБА_13 суд першої інстанції не брав до уваги при ухваленні рішення по справі. Більш того, вказані свідки є зацікавленими результатом розгляду справи.

Безпідставними є також доводи апелянта про те, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 відбувся 09.10.2019 приблизно о 15.00 год., а до лікарні потерпілий звернувся приблизно о 21.00 год., де перебував і що робив ОСОБА_9 з 15.00 год. до 21.15 год. слідством не встановлювалось взагалі, судом вказані обставини також не встановлені.

Зокрема, час звернення потерпілого зазначений захисником не вірно. Так з висновку експерта №15 убачається, що відповідно до медичної карти № 17277 на ім`я ОСОБА_9 , останній 09.10.2019 о 20 год.05 хв. доставлений БШМД. Зі слів побитий відомим приблизно о 17 год. 00 хв. Диагнох: ЗЧМТ? Гематома лівої височної ділянки. Назначено обстеження.

А відповідно до висновку судово - медичної експертизи №568 від 22.10.2019, у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: струс головного мозку, гематома м`яких тканин лобної ділянки зліва. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні властивості яких в медичній документації не описані, не виключється можливість їх утворення і в строк вказаний в ухвалі суду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Тобто, судом першої інстанції обгрунтовано встановлений причинно-наслідковий зв`язок між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , та наслідками у вигляді легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 .

Посилання захисника на описку в ухвалі слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2019 про призначення судово - медичної експертизи, не тягне за собою наслідком визнання недопустимим доказом висновок експерта. Допущена слідчим у клопотанні та слідчим суддею у своєму решенні технічна помилка сьомого питання «Чи могли тілесні ушкодження наявні у ОСОБА_14 », є очевидною опискою, яка не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення.

Доводи захисника про те, що в обвинувальному акті не вказано місце вчинення правопорушення, є помилковим та безпідставним, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення зазначено подвір`я двору загального користування за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто за місце проживання обвинуваченного та потерпілого, які в своїх показах зазначали про події, які мали місце 09.10.2019 саме на подвір`ї за їх місцем проживання.

Колегія суддів погоджується з захисником про те, що сам собою висновок експерта свідчить лише про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості ОСОБА_8 в заподіянні цих ушкоджень. Проте, зібрані по справі докази, разом з висновком експерта які безпосередньо досліджені в судовому засіданні у своїй сукупності дають підстави для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у нанесенні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необхідності надання правової оцінки діям потерпілого, оскільки дії потерпілого ОСОБА_9 не є предметом розгляду кримінального провадження та відповідно до вимог ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а тому дії потерпілого не можуть бути оцінені апеляційним судом.

З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що відповідно до рапорту чергового при реєстрації ЖЄО зазначено, що відповідно до повідомлення ОСОБА_9 його вдарила сусідка та те, що згідно із заявою ОСОБА_9 тілесні ушкодження йому нанесли сусід з дружиною.

Апеляційні доводи захисника про те, що суд першої інстанції не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , є необґрунтованими, оскільки відповідно до матеріалів провадження, вказаний свідок судом першої інстанції не допитувався у зв`язку зі смертю.

Безпідставними є також доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово медичної експертизи, оскільки згідно журналу судового засідання від 22.04.2021 та звукозапису судового засідання захисник відмовився від вказаного клопотання до допиту обвинуваченого. Однак, у подальшому суд ухвалою від 24.05.2022 задовольнив клопотання захисника та призначив по даному кримінальному провадженні судово-медичну експертизу, висновок якої наявний в матеріалах провадження.

Щодо апеляційних доводів захисту про те, що суд самостійно обґрунтував підстави допиту експерта, то вони є такими, що не відповідають дійсності.

З журналу судового засідання від 27.08.2021 та технічного запису судового засідання убачаєтьбся, що прокурор в обґрунтування виклику та допиту експерта в судовому засіданні зазначила, як підставу - усунення протиріч та роз`яснення висновку експерта. А тому відсутні підстави ставити під сумнів забезпечення судом змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, оскільки суд першої інстанції зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків районного суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, його характер та наслідків; даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак, вину не визнав, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України. Призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам закону і є справедливим.

Крім того, обґрунтованими й належним чином умотивованими колегія суддів вважає і висновки суду першої інстанції про необхідність звільненя ОСОБА_8 від відбування покарання у виді штрафу на підставі ч. 5 ст. 74 та п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає будь-яких істотних суперечностей у висновках суду, що викладені у вироку, які б у розумінні ст. 411 КПК України свідчили про їх невідповідність фактичним обставинам справи. Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого кримінального правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом, а тому доводи апеляційної скарги захисника слід визнати безпідставними.

Також колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторіни захисту вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, що винуватість ОСОБА_8 є недоведеною апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження у повному об`ємі дослідив докази та прийшов до правильного переконання, що ОСОБА_8 винен в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Висновок суду щодо доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах.

Приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4