Справа № 344/4278/23
Провадження № 1-кс/344/1828/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2023 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 120 0 792 від 10.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого покликався на те, що 10.03.2023, близько 12 год 55 хв, ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_6 перебувала поруч із житловим будинком АДРЕСА_1 .

Перебуваючи поруч із вищевказаним будинком, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник неправомірний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . З метою реалізації свого неправомірного умислу ОСОБА_5 вийняла із своєї наплічної сумки предмет ззовні схожий на ніж та діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , передбачаючи настання суспільного-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, завдала потерпілому один цілеспрямований удар предметом ззовні схожим на ніж, в життєво важливу ділянку тіла, а саме ділянку живота. В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 , згідно довідки № 24 від 10.03.2023 виданої КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням ІV сегмента печінки та кровотечою здолових судин, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент заподіяння.

Матеріалами клопотання зазначається, що 10 березня 2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 11.03.2023 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчим суддею дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваної та її захисника, які, заперечили з приводу задоволення клопотання і просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по місцю фактичного проживання підозрюваної (закинута будівля в м. Івано-Франківську по вул. Шухевичів, 51) або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, встановлено наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Пістинь, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрована в АДРЕСА_2 , жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, не працююча, розлучена, у причетності до інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколі огляду місця події, протоколах допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколі допиту підозрюваної ОСОБА_5 , протоколі огляду відеозапису та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про грома¬дянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запо¬біжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у винятко¬вих випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений проти життя та здоров`я особи, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів можливо при наявності ризиків, що є не визначеними подіями, яка по суті, представляють собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки їй відомо про можливе місце їх перебування.

Щодо можливості застосування відносно підозрюваної менш суворих запобіжних заходів, то слід вказати таке.

Хоча домашній арешт накладатиме на підозрювану менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, він все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, проте запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даному етапі досудового розслідування на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження з огляду на наступне. В судовому засіданні сторони підтвердили, що будівля, в якій сторона захисту прохає здійснювати домашній арешт підозрюваної є закинутою, будь яких доказів міцного зв`язку підозрюваної із цим помешканням для визначення його судом, як помешкання, або житла, де особа може відбувати домашній арешт не надано, отож слідчий суддя не вбачає достатніх правових підстав для застосування цього виду забезпечення кримінального провадження.

Оцінюючи усі вищеперелічені обставини в сукупності із наявними ризиками, що не зменшилися, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід навіть у виді цілодобового домашнього арешту і застосуванням електронних засобів контролю, не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

В той же час, обставини, які зазначені захисником підозрюваної не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрювану, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує себе, не може забезпечити цілей кримінального провадження, і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваної на потерпілого та свідків у ході спілкування з останніми. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки ані до органу досудового розслідування, ані до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки.

Обрання запобіжного заходу у вигляді застави, як окремого заходу забезпечення кримінального провадження вважаю недоцільним з огляду на не представлення слідчому судді жодних відомостей про джерела доходів підозрюваної.

Щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то керуюся нижченаведеним.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що інкримінований підозрюваній злочин вчинений із застосуванням насильства, посягає на здоров`я особи, і відноситься до небезпечних злочинів, зважаючи на наслідки від такого насильства, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення та відповідно звільнення підозрюваного з під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного провадження.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваній, або які не виправдовують таке тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи дане питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

Жодних даних які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчому судді не надано, тобто даних які б спростовували насильницький характер інкримінованого їй правопорушення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, шкоду завдану злочином, міцність соціальних зв`язків підозрюваної та характеризуючи її особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання поза розумним сумнівом слід задовольнити.

Підозрювану було фактично затримано 10 березня 2023 року, а тому строк перебування в місцях несвободи має обчислюватись саме з дати фактичного обмеження особи у свободі пересування.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів - до 08.05.2023 включно.

Взяти підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду, а тримання її здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 08.05.2023 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1