Дата документу 04.04.2023
Справа № 334/4370/22
Провадження № 1-кс/334/932/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001287 від 4.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділення Запорізького РУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 4.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Не пізніше серпня 2021 ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 придбати кімнату у гуртожитку за нижчою ціною, продавши при цьому належну йому квартиру АДРЕСА_1 , та, увійшовши у довіру, уклав із ОСОБА_4 усний договір, який 27.08.2021 був підтверджений нотаріальною довіреністю № 6451, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 : підготовити до продажу та продати квартиру, одержати гроші, купувати будь-яке інше нерухоме майно, зняти та поставити на реєстраційний облік мешкання за новою адресою.

17.09.2021 ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4 за дорученням уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ринковою вартістю 307 617 грн. В той же день покупець ОСОБА_5 перерахувала на рахунок ОСОБА_4 , відкритий в ПАТ «БАНК ВОСТОК» грошові кошти в сумі 307617,00 грн. Але фактично ОСОБА_4 до теперішнього часу гроші не отримував, вважає себе потерпілим, прямо вказує, що ОСОБА_6 гроші від продажу квартири в сумі 307617 грн. привласнив, спричинивши матеріальну шкоду у великих розмірах.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості щодо власників, обтяжень іпотеки, інших речових прав щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 власником є громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Допитаний ОСОБА_4 повідомив, що мешкав у власній однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , але мав заборгованості по сплаті комунальних платежів та непогашені кредити у фінансових установах, тому погодився на пропозицію ОСОБА_3 виступити посередником із продажу його однокімнатної квартири та подальшої купівлі за нижчою ціною кімнати у гуртожитку, спрямувавши частину виручених грошей на сплату боргів. Увійшовши у довіру ОСОБА_7 27.08.2021 отримав від ОСОБА_8 довіреність, посвідчену нотаріусом, на виконання представницьких повноважень під час продажу квартири АДРЕСА_1 , після чого продав зазначену квартиру, отримані гроші привласнив, іншого будь-якого нерухомого майна, як обіцяв під час укладання угоди, не придбав. ОСОБА_3 допомагав здійснювати моральний тиск на ОСОБА_4 встановлений в ході розслідування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 . Потерпілий ОСОБА_4 повідомляє, що об`єкти нерухомості - його власна квартира та будинок на о. Хортиця, яким він користувався стали, предметом злочину з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

Згідно копій документів, які були вилучені під час тимчасового доступу у володінні приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_9 с чоловіком ОСОБА_5 , особи з якою ОСОБА_12 на підставі довіреності від ОСОБА_4 17.09.2021 уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири, що підтверджує умисел ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на незаконне заволодіння квартирою ОСОБА_8 23.03.2023 вищевказана квартира за адресою: АДРЕСА_2 була визнана речовим доказом.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна е тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на рухоме і нерухоме майно. Також, з метою забезпечення збереження речових доказів, допускається арешт майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

3 метою виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, для запобігання незаконних операцій з об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні та збереження речових доказів, враховуючи негативні наслідки, що матимуть місце при незастосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, оскільки їх незастосування може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню і усуненню негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий просить з метою збереження речового доказу накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового слідства не доведена необхідність арешту квартири, оскільки не доведено існування обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення., передбаченого ч.1 ст. 190 КК України: відсутні докази підроблення будь-яких документів, вчинення шахрайських дій.

Потерпілий у своїх пояснення зазначив, що він бажав продати квартиру, проте гроші від продажу не отримав, а тому перереєстрація нерухомого майна (квартира) за новим власником за договором купівлі-продажу сама по собі не створює склад кримінального правопорушення і може бути оскаржена в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001287 від 04.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1