УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження № 0000034 від 27.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, заступника начальника СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИЛА:

З клопотання вбачається, що службовими особами окремих підрядних організацій за попередньою змовою з службовими особами органів влади в акти виконаних робіт за договорами «Поточного ремонту спору цивільного захисту (укриття)» під час дії воєнного стану були внесені завідомо неправдиві відомості щодо обсягу виконаних робіт та їх вартості, які в подальшому були підписані уповноваженими службовими особами органів влади Володимирського району, що призвело до привласнення та розтрати бюджетних коштів.

Відомості за даним фактом внесені прокурором Володимир-Волинської окружної прокуратури за № 0000034 від 27.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто привласнення чи розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчиненні у великих розмірах.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між замовником: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , та генпідрядником: ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », юридична адреса: АДРЕСА_2 , було укладено договір № 123 від 12 липня 2022 щодо «Поточного ремонту споруди цивільного захисту (укриття) по АДРЕСА_3 ».

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що в замовника, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , знаходяться матеріали (документи), що стосуються виконання робіт «Поточного ремонту споруди цивільного захисту (укриття) по АДРЕСА_3 », а саме: договори, в тому числі договір № 123 від 12 липня 2022 щодо «Поточного ремонту споруди цивільного захисту (укриття) по АДРЕСА_3 », додаткові угоди, тендерна документація із додатками, документи, що стосуються безпосереднього виконання робіт (довідки форми КБ-3, акти виконаних робіт КБ-2в, платіжні доручення про перерахування коштів за виконані роботи, документи що стосуються закупівлі цих матеріалів для забезпечення виконання умов договору та інші документи), укладені між замовником ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , та генпідрядником: ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », юридична адреса: АДРЕСА_2 , в ході розгляду яких можуть бути встановлені обставини, що мають значення для кримінального провадження № 0000034.

У зв`язку із наведеним просить надати тимчасовий доступ до вказаних документів, оскільки вони необхідні для проведення ряду експертиз, зокрема будівельно-технічної експертизи, судово-економічної експертизи та почеркознавчої експертизи, які проводяться при наявності оригіналів документів, що стосуються виконання робіт по об`єкту «Поточного ремонту споруди цивільного захисту (укриття) по АДРЕСА_3 », які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати клопотання у його відсутність та у відсутність представника особи, у володінні якої знаходяться документи.

Згідно положень ч. ч. 1, 4 ст. 163 КПК України, після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті. Слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши пояснення представника, слідча суддя дійшла висновку про те, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Частина 1 ст. 159 КПК України встановлює, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Окрім того, згідно ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено, серед іншого, розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом.

Як вбачається з клопотання, 27.09.2022 року Володимир-Волинським РВП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Підставою для внесення в ЄРДР відомостей став рапорт РВУ СБУ у Волинській області від 27.09.2022 року. Проте, за такий значний проміжок часу жодній особі в рамках вказаного кримінального провадження не було повідомлено про підозру.

Судом встановлено, що до клопотання, крім витягу з ЄРДР та копії рапорту РВУ ІНФОРМАЦІЯ_3 , долучено лише копію Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року на підставі Договору № 123 від 12 липня 2022 року, укладеного між замовником ІНФОРМАЦІЯ_1 та генпідрядником ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому слідчий в своєму клопотанні не вказав походження даного документу та не завірив її належним чином.

Тож, на думку суду, клопотання не відповідає вимогам ч.5 ст. 160 КПК України, а саме: слідчим у клопотанні не зазначено конкретних обставин про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено підстав вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи, не зазначено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, їх зв`язок з даним кримінальним провадженням. Саме клопотання містить загальні формулювання, які можуть бути наявні у будь-якому рішенні, без прив`язки до конкретних осіб та обставин вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого слідчий суддя не має об`єктивної можливості переконатися в тому, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та що таке втручання не буде свавільним, а також що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини (п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), яка згідно положень ч.5 ст. 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України, термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 2930). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Вмотивованою є ухвала, в якій одночасно з наведенням аргументів зазначено мотиви і підстави її прийняття. Мотивувальна частина рішення є визначальною складовою для донесення до сторін доводів, на підставі яких суддя дійшов відповідних висновків.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про існування підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 110, 131-132, 159-164, 166, 309, 370 КПК України, суд -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ірина КУСІК