справа № 208/651/23
№ провадження 1-кс/208/385/23
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в межах кримінального провадження за ЄРДР № 0000108 від 21.01.2023 за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, розлученого, має малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 06.06.2019 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки 6 місяців, вирок набув законної сили 07.07.2019, звільнився 18.02.2022 по відбуванню строку покарання, -

встановив:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000108 від 21.01.2023 за ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. І згідно до ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000108 від 21.01.2023 за ч.4 ст.186 КК України, в межах якого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 185, 190 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

20.01.2023 приблизно об 11.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебував на першому поверсі під`їзду №3 буд. АДРЕСА_2 . Там він побачив раніше незнайому йому особу похилого віку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в руках тримала сумку із належним їй майном. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_7 зазначеної сумки із майном.

Реалізуючи свій раптово протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, перебуваючи в зазначений час в зазначеному місці, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та рукою вихопив з руки останньої сумку світло-коричневого кольору з двома чорними полосами (майнової цінності для потерпілої не становить), в якій знаходилось майно потерпілої ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «Nokia 1110i (RH-93)» IMEI НОМЕР_1 вартістю 383,00 грн., грошові кошти у сумі 600 грн.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто ОСОБА_6 довів свій протиправний умисел до кінця.

Дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, та йому пред`явлена підозра у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.

Останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Та, як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду. Підозрюваний неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, що вказує на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. Окрім того підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років, що може спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин.

2.Вчините інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення майнової спрямованості, не маючи при цьому постійного місця роботи та заробітку, що вказує на те, що вчинення злочинів майнової спрямованості є його основним способом заробітку.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Підозра ґрунтується на показах потерпілої особи, свідків, речових доказах, у сукупності зібраних доказів в межах кримінального правопорушення, а тому є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої особи, свідків, речовими доказами, іншими зібраними доказами в ході досудового слідства у їх сукупності, та з врахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичні данні викладені у клопотанні та підозрі, зазначив що у скоєному він кається і обіцяє більше не вчиняти кримінальних правопорушень. Просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід як то домашній арешт, так як за місцем його проживання і реєстрації, він може бути на цілодобовому домашньому арешті.

Захисник, вважав що клопотання не підлягає задоволенню, так як ні прокурором і слідчим не доведено існування заявлених ризиків. Тим більш не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, та батьків які зможуть забезпечити його знаходження на цілодобовому домашньому арешті.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 24 лютого 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, показами потерпілої особи, показами свідків.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисні злочини.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 він офіційно не працює, і відносно є інші кримінальні провадження які перебувають на стадії досудового розслідування.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_6 не зробив, на шлях виправлення не став, та є підозрюваним у скоєні корисливого злочину.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, так як жодна особа не заявила про своє бажання взяти на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 2684* 80 = 214720 гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як підозрюваного в межах кримінального провадження № 0000108 від 21.01.2023 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст.186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 23 квітня 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214720 (двісті чотирнадцяти тисячам сімсот двадцяти) гривням 00 копійок , після внесення якої ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1