Березівський районний суд Одеської області
06.12.2022
Справа № 494/1256/19
Провадження № 1-кп/494/229/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка, Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою; АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст.89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
До Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 08.11.2022 року вказаний обвинувальний акт прийнято до провадження.
Так, 18 березня 2019 року, приблизно о 12 год. 30 хв., в ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які знаходились біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 виникла сварка. В ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно з мето спричинення тілесних ушкоджень взяв сокиру та дерев`яною ручкою від сокири завдав два удари по тім`яній частині голови ОСОБА_5 .
Своїми неправомірними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я у вигляді двох забитих ран тім`яної ділянки голови.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Перед початком розгляду кримінального провадження від ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засідання було з`ясовано ту обставину, що обвинувачений визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор зазначив, з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло три роки, а відтак трьохрічний строк притягнення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 125 КК України в даному кримінальному провадженні закінчився, клопотання є підставним та підлягає задоволенню.
Потерпілий ОСОБА_5 був повідомлений належним чином про судове засідання, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Обвинувачений підтримав подане клопотання, обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що він має право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав.
Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 було вчинене 18.03.2019 року.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.2 ст.125 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_4 та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в чинній редакції.
Санкцією ч.2 ст. 125 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
Згідно з п.2 ч. 1ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, минуло більше трьох років.
Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 не відносяться до категорії кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна. Речові докази відсутні.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 12, п.2 ч.1 ст.49, ч.2 ст. 125 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити Єдинчука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1