Єдиний унікальний № 946/3754/20
Провадження № 1-кп/946/137/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

01 листопада 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №№0000679, 0000278 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області (далі м. Ізмаїл), громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрацію шлюбу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого:
26.10.2006 Кілійським районним судом Одеської області з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.02.2007, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк три роки та один місяць, звільнений 14.08.2009 за відбуттям строку покарання,

14.09.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК до позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки (судимість погашена),
18.06.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.10.2012, за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк три роки, звільнений 19.09.2014 за відбуттям строку покарання (судимість погашена),

19.04.2022 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком три роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_8 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.09.05.2020 приблизно о 14:00 годині ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи навпроти магазину «Дельфін», розташованого по пр. Миру у м.Ізмаїл, де на той момент на лавочці перебував Лопенс Гюнтер Пауль та розмовляв по мобільному телефону, підійшов до останнього ззаду, та, розуміючи, що він буде помічений ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки «HUAWEI-Y5» в корпусі коричневого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартістю 1 710 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
2.Далі, 23.03.2022 близько 19:00 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрав з кишені куртки потерпілої ОСОБА_7 її мобільний телефон марки «РОСО М3 Power black 4 GB ROM» вартістю 4 333,33 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
3.Крім того, 29.03.2022 близько 18:00 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №73 по вул. Толбухіна в м. Ізмаїл, підійшов до раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_8 , та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману потерпілого ОСОБА_8 , бажаючи заволодіти його мобільним телефоном марки «SAMSUNG A22» на 128 Гб, попросив його в останнього, щоб зателефонувати, та з його дозволу отримав від нього вищезазначений мобільний телефон. Далі, ОСОБА_3 , завідомо знаючи, що в подальшому повертати вказаний мобільний телефон потерпілому не збирається, обманом ним заволодів, після чого непомітно для потерпілого ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4 930 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Статті (частини статей) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
4.Кримінальний кодекс України
«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
…

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,
карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

«Стаття 186. Грабіж

1. Відкрите викрадення чужого майна (грабіж),
…

2. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб,
карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.»

«Стаття 190. Шахрайство

1. Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство),
…

2. Шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому,
карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
5.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

6.Враховуючи те, що кримінальні правопорушення були вчинені у різний час, а також складність кримінального провадження з огляду на кількість доказів, що була досліджена, суд вважає за доцільним навести докази на підтвердження встановлених судом обставин окремо щодо кожного епізоду.

Докази по першому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч. 2 ст. 186 КК
7.По епізоду обвинувачення у відкритому викраденні майна ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 вину фактично визнав частково, не погодившись з кваліфікацією його дій, та пояснив, що с потерпілим ОСОБА_6 він знайомий декілька років, зустрічалися з ним в спільній компанії. Того дня, коли саме він не пам`ятає, десь в обідній час, вони зустрілися біля «Росинки» та йшли разом у бік вул. Клушина в м. Ізмаїл, біля Фонтану він попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон подзвонити, на що останній розблокував його та віддав, після чого він пішов із телефоном вирішувати свої справи, а коли повернувся, то ОСОБА_6 вже не було. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції, яким він віддав мобільний телефон. Вважає, що за цим епізодом обвинувачення його дії слід кваліфікувати як шахрайство, а не як грабіж, оскільки потерпілий сам віддав йому мобільний телефон та сам його розблокував.

8.Окрім часткового визнання вини за цим епізодом обвинувачення, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним саме грабежу відносно потерпілого ОСОБА_6 повністю підтверджується такими дослідженими судом доказами.

9.Так, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 він не знайомий, з ним ніяких стосунків не підтримував, запам`ятав його, оскільки він до розглядуваної події вів себе протиправно по відношенню до нього. Після цього, декілька років тому він сидів на лавочці напроти магазину «Дельфін» та розмовляв по телефону, як раптом ззаду до нього підійшов ОСОБА_3 та вихопив з його руки його мобільний телефон, яким він не дозволяв користуватися останньому. Після чого ОСОБА_3 наказав розблокувати телефон, та він, побоюючись його, виконав його вказівки, оскільки до цього ОСОБА_3 якось погрожував йому. Після цього він просив повернути йому мобільний телефон, однак ОСОБА_3 ніяк не відреагував. Крім ОСОБА_3 він побачив ще двох хлопців, яким останній хизувався начебто новим мобільним телефоном, та які потім йшли за ним, а на вул. Клушина в м. Ізмаїл вони звернули в іншу сторону. Після цього він звернувся до поліції із заявою та через декілька днів його мобільний телефон повернули, однак без сім-карти. При цьому він наполіг, що мобільний телефон добровільно ОСОБА_3 не давав, оскільки він у нього лише один та він йому потрібен.

10.Таким чином, показання потерпілого повністю спростовують показання обвинуваченого в тій частині, що потерпілий добровільно самостійно надав йому свій телефон. При цьому у суду немає підстав не довіряти показанням потерпілого, адже стороною захисту взагалі не наведені обставини щодо наявності підстав для обмовляння потерпілим обвинуваченого. Крім того, показання потерпілого є послідовними та співвідносяться з іншими дослідженими судом доказами, що були зібрані безпосередньо після вчинення злочину.

11.Так, про те, що 09.05.2020 близько 14:00 години біля магазину «Дельфін», розташованому на пр. Миру в м. Ізмаїл, ОСОБА_3 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «HUAWEI-Y5» в корпусі коричневого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-картою № НОМЕР_3 потерпілий повідомив поліцію 13.05.2022, про що свідчить протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від того ж числа (т. 1 а.п. 42).

12.Вказане повідомлення стало підставою для внесення 14.05.2020 відповідних відомостей до ЄРДР за № 0000679 та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (т. 1 а.п. 41).

13.Саме той телефон марки «HUAWEI-Y5» в корпусі коричневого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , про який потерпілий вказав при зверненні в поліцію ще 13.05.2022 і був виданий обвинуваченим ОСОБА_3 16.05.2022, що вбачається з відповідної заяви (т. 1 а.п. 46), і саме цей телефон відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 19.05.2020 потерпілий впізнав серед інших пред`явлених йому телефонів, як такий, що йому належить (т. 1 а.п. 51 52), після чого тоді ж і був йому повернутий (т. 1 а.п. 53).

14.Крім того, у ході досудового розслідування потерпілий Лопенс Гюнтер Пауль під час пред`явлення йому обвинуваченого поміж інших осіб, впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка відкрито викрала у нього мобільний телефон, що підтверджується даними відповідного протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.05.2020 (т. 1 а.п. 54 60).

15.Більше того, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 21.05.2020 під час його проведення обвинувачений ОСОБА_3 на місці події самостійно показав яким саме чином він, підійшовши до потерпілого ззаду, коли той сидів на лавочці, вихопив у нього мобільний телефон (т. 1 а.п. 68 73). Дані цього протоколу також повністю співвідносяться з показаннями потерпілого та повністю спростовують позицію обвинуваченого про те, що потерпілий начебто самостійно добровільно видав йому свій телефон.

16.Отже, на думку суду, заволодіння обвинуваченим ОСОБА_3 мобільним телефоном потерпілого відбулося саме таким чином, про який вказав потерпілий, тобто шляхом відкритого його вихоплення з його рук обвинуваченим, що свідчить про те, що обвинувачений відкрито його викрав з рук потерпілого без його добровільної згоди на це, а такі дії є ознаками саме грабежу, а не шахрайства.

17.Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 суд пов`язує з обраною ним способом захисту з метою пом`якшити свою відповідальність за вчинений злочин.

18.Ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «HUAWEI-Y5» об`ємом пам`яті 16 ГБ станом на 09.05.2020 у розмірі 1 710 грн підтверджена даними висновку судової товарознавчої експертизи № 400 ТГ від 27.05.2020 (т. 1 а.п. 63 67).

19.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по даному епізоду обвинувачення дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази по даному епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 поза розумним сумнівом повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 по цьому епізоду обвинувачення у вчинені ним злочину, та кваліфікує його саме дії за ч. 2 ст. 186 КК.

Докази по другому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч. 4 ст. 185 КК
20.По епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_3 вину фактично не визнав, зазначивши, що його дії не були крадіжкою, та пояснив, що з ОСОБА_7 він знайомий протягом семи років, вони деякий час зустрічалися та вона проживала разом з ним в його квартирі. 22.03.2022 десь увечері вони посварилися та зійшлися на тому, що ОСОБА_7 буде від нього з`їжджати, враховуючи, що вона знайшла собі житло, а також у неї є маленька дитина. Тоді ж вони згадали про борг, і ОСОБА_7 спочатку хотіла закласти свій мобільний телефон у ломбард, щоб повернути йому гроші, однак через проблеми з паспортом нічого не вийшло, тоді вона хотіла продати велосипед, але він заперечив проти цього, бо велосипед був чужий, і вони домовилися, що ОСОБА_7 залишить йому свій мобільний телефон, а сама через декілька годин повернеться з грошима, після чого він поверне їй телефон назад. 23.03.2022 він допоміг їй спустити її речі вниз та погрузити на велосипед, після чого вона пішла у бік магазину «Таврія», а він зайшов у інший магазин та повернувся додому. Через деякий час його викликали до відділу поліції, де йому стало відомо про те, що ОСОБА_7 написала на нього заяву, бо нібито він вкрав її мобільний телефон, однак він цього не робив, зазначивши, що ОСОБА_7 так і не повернулася за ним.

21.Не зважаючи на не визнання вини у висунутому обвинуваченні за цим епізодом обвинувачення, вина ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 повністю підтверджується такими дослідженими судом доказами.

22.Так, потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснила, що вона деякий час із своєю донькою проживала у ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , потім, знайшовши житло, вона вирішила переїхати та попросила останнього допомогти їй спустити речі. Її донька дивилася мультики на телефоні, а коли вони вийшли в коридор, щоб дитина не впустила телефон, вона його забрала та поклала у ліву кишеню своєї куртки. Спустивши всі речі, вони зупинилися біля входу у під`їзд, ОСОБА_3 попросив підкурити та коли вона полізла у кишеню, то виявила, що мобільного телефону там немає. Вона підкурила ОСОБА_3 сигарету, після чого він сказав, що йому треба до матері та пішов. Далі, вона одразу звернулася до поліції, а через тиждень їй повернули мобільний телефон. Також вона зазначила, що жодних домовленостей у неї із ОСОБА_3 не було та телефон у заставу вона йому не лишала, ніякого боргу у неї перед ним не було.

23.Отже, показання потерпілої ОСОБА_7 повністю спростовують висунуту обвинуваченим ОСОБА_3 версію стосовно того, яким чином у нього опинився телефон потерпілої. На думку суду, показання потерпілої є послідовними, такими, що повністю співвідносяться з іншими дослідженими судом доказами, а тому у суду немає підстав їм не довіряти. Натомість, сторона обвинувачення не навела жодної підстави для обмовляння потерпілою обвинуваченого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , вказуючи, що потерпіла залишила йому телефон в заклад з метою забезпечення повернення нею йому боргу, при цьому не навів жодних обставин щодо цього начебто існуючого боргу, а саме коли він виник, у зв`язку з чим та за яких обставин. Це вказує на те, що обвинувачений вигадав неіснуючі обставини з метою ввести суд в оману для уникнення відповідальності за вчинений злочин.

24.Про те, що обвинувачений заволодів телефоном потерпілої без її добровільної згоди також свідчать дані заяви останньої, поданої нею до поліції у день вчинення злочину, а саме 23.03.2022, про те, що ОСОБА_3 23.03.2022 у під`їзді будинку АДРЕСА_2 викрав її мобільний телефон марки «POCO M3» (т. 2 а.п. 20).

25.Вказана заява стала підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за №0000278, та початку досудового розслідування (т. 2 а.п. 18 19).

26.Через декілька днів після цього, а саме 27.03.2022, обвинувачений ОСОБА_3 видав поліцейським мобільний телефон марки «POCO» у корпусі темного кольору у прозорому силіконовому чохлі, що вбачається з відповідної його заяви (т. 2 а.п. 21), ідентифікаційні дані якого встановлені відповідно до протоколу його огляду від 28.03.2022 (т. 2 а.п. 26), що співпали з ідентифікаційними даними, зазначеними з у документах, виданих потерпілою, а саме телефон марки «POCO M3», imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , що був придбаний нею 29.09.2021 за 4 699 грн (т. 2 а.п. 23 25), після чого повернутий потерпілій (т. 2 а.п. 34).
27.Ринкова вартість вказаного мобільного телефону марки «РОСО М3 4/128 GB» станом на 23.03.2022 у сумі 4 333,33 грн встановлена даними висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/4042-ТВ від 07.04.2022 (т. 2 а.п. 29 33).

28.Крім того, про обставини зникнення у потерпілої ОСОБА_7 мобільного телефону остання докладно описала та показала на місці події під час проведення за її участю слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу від 28.03.2022 та додатку у виді таблиць ілюстрацій. Так, потерпіла ОСОБА_7 , знаходячись на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , показала на місце, де вона стояла з дочкою і ОСОБА_9 , як вона заховала телефон у кишеню. Після цього вона показала як вони разом рухались до виходу з під`їзду, зупинились та вона на прохання ОСОБА_3 дала йому цигарку і виявила відсутність мобільного телефону у своїй кишені. Далі, вона показала напрямок по вул. Поперечній в м. Ізмаїл, куди саме після цього пішов ОСОБА_3 (т. 2 а.п. 35 40).

29.Також показання потерпілої ОСОБА_7 повністю співпадають з даними протоколу слідчого експерименту від 26.04.2022 за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно яким останній на місці події докладно показав та описав обставини та точне місце, а саме між другим та третім поверхом будинку АДРЕСА_2 , де він з кишені куртки потерпілої викрав її мобільний телефон (т. 2 а.п. 64 68).

30.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів по даному епізоду обвинувачення дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності всі вищезазначені докази по даному епізоду обвинувачення є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_9 поза розумним сумнівом повторно вчинив таємне викрадення (крадіжку) мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 у той час, коли вони спускалися зі сходів у під`їзді будинку АДРЕСА_2 . На це вказують ті обставини, що безпосередньо перед їх спусканням з обвинуваченим сходами потерпіла самостійно поклала телефон у свою кишеню, а коли вони опинилися на вулиці біля під`їзду вона його в тому місці не виявила, після чого через декілька днів цей телефон опинився у обвинуваченого ОСОБА_9 , який видав його поліцейським. Ці обставини у сукупності з тим, що потерпіла заперечила наявність між нею та обвинуваченим будь-яких боргових відносин, а також те, що вона сама залишила телефон обвинуваченому в заклад, достеменно свідчать про таємне його викрадення у потерпілої саме обвинуваченим ОСОБА_9 у спосіб та місці, вказаним ним самим у ході проведення слідчого експерименту за його участю. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 по цьому епізоду обвинувачення у вчинені ним злочину, та з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК.

Докази по третьому епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч. 2 ст. 190 КК
31.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за третім епізодом обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті по цьому епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за їх згодою, визнав недоцільним дослідження доказів по цьому епізоду обвинувачення щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

32.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення по цьому епізоду обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини його вчинення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб заволодіння, характеристику та вартість майна, яким він заволодів, та пояснив, що з ОСОБА_8 він познайомився того ж дня, 29.03.2022, вони сиділи разом по вул. Щорса кут вул. Татарбунарської в м. Ізмаїл та випивали, останній хотів продати свій телефон, однак так і не знайшов покупця. Тоді він запропонував ОСОБА_8 , щоб той надав йому свій телефон, а він відійде та покаже його своєму товаришу, який можливо його придбає, після чого взяв телефон у потерпілого та пішов з ним, не маючи наміру повертатися, а ОСОБА_8 залишився його чекати.

33.Крім повного визнання обвинуваченим вини за цим епізодом обвинуваченням його вина також повністю підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.04.2021, згідно якому ОСОБА_8 повідомив про те, що 29.03.2023 невстановлена особа, знаходячись на перехресті вул. Толбухіна кут вул. Першотравневої у м. Ізмаїл, шляхом зловживання довірою заволоділа його мобільним телефоном марки «SAMSUNG A22» (т. 2 а.п. 43), який був виданий ОСОБА_3 відповідно до його заяви від 04.04.2022 (т. 2 а.п. 41), ідентифікаційні дані якого співпали з ідентифікаційними даними, зазначеними на виданих потерпілим документах, а також під час його огляду (т.2 а.п. 44 46, 47 48); даними висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/14460-ТВ від 13.04.2022 про ринкову вартість телефону марки «SAMSUNG A22» станом на 29.03.2022 у сумі 4 930 грн (т.2 а.п. 50 54); даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.04.2022, за якими потерпілий ОСОБА_8 серед пред`явлений йому осіб впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як такого, що заволодів його мобільним телефоном (т. 2 а.п. 56 59); даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.04.2022, за якими свідок ОСОБА_10 серед пред`явлений йому осіб впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як такого, що стояв разом з ОСОБА_11 біля його будинку (т. 2 а.п. 60 63), а також даними протоколу слідчого експерименту від 26.04.2022, згідно яким обвинувачений ОСОБА_3 на місці події докладно описав та показав, яким саме чином він заволодів телефоном потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 69 73).

34.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення за цим епізодом обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
35.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає, оскільки обвинувачений за першим епізодом обвинувачення вину визнав частково, за другим не визнав, а за третім хоча і визнав, але не виказав щирий жаль з приводу вчинення цього злочину та не засудив свою поведінку.

36.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
37.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

38.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний нетяжкий злочин та умисні тяжкі злочини проти власності.

39.Згідно медичних довідок обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває на обліку лікаря-психіатра, з 06.12.2017 знаходиться на обліку лікаря-нарколога з діагнозом: «Психічно-поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності».

40.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високі. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе.

41.Отже, з урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що у нього відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дуже високих ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, те, що обвинувачений ОСОБА_3 , маючи одну незняту та непогашену судимість за вчинення у тому числі тяжких злочинів проти власності, знов вчинив тяжкі злочини також проти власності після відбуття ним попереднього реального покарання у виді позбавлення волі, а також того, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, ОСОБА_3 вчинив у той час, коли відносно нього на розгляді у суді вже знаходився інші кримінальні провадження, у тому числі про його обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК, що було об`єднане з цим, а також інші кримінальні провадження, по одному з яких судом 19.04.2022 ухвалений обвинувальний вирок, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин, а також того, що обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом їх часткового складання, не вбачає підстав для застосування положень як ст. 69 КК, так і ст. 75 КК. Суд дійшов висновку, що призначення такого покарання буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

42.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує те, що злочини за цим вироком були вчинені ним до ухвалення попереднього вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2022, яким він засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на три роки. Враховуючи, що за вказаним вироком від 19.04.2022 до ОСОБА_3 було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а за цим вироком суд дійшов висновку про призначення йому покарання, що належить відбувати реально, суд позбавлений можливості застосувати принципи поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань та визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень.

43.Такі висновки суду повністю співпадають з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені в абз. 2 п. 23 його постанови №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. А також узгоджуються з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.02.2021 у справі №760/26543/17.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
44.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 21.05.2020, що підтверджується відповідним протоколом, на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2020 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому порядку, та обвинувачений тримався під вартою до 16.09.2021, коли він і був звільнений з-під варти у зв`язку зі зміною йому запобіжного заходу на домашній арешт, строк якого сплинув 14.11.2021.

45.На даний час обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою в іншому кримінальному провадженні, оскільки ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 16.10.2022 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.12.2022. Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні воєнного стану, обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту за цим вироком.

46.На підставі ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 21.05.2020 по 16.09.2021, а також з 01.11.2022 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

47.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз: № 400 ТГ від 27.05.2020 у сумі 980,70 грн, № СЕ-19/116-22/3715-ТВ від 07.04.2022 у сумі 514,86 грн, № СЕ-19/116-22/4042-ТВ від 13.04.2022 у сумі 514,86 грн, а всього у загальному розмірі 2 010,42 грн.

48.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк шість років;

за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк один рік.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_3 визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк сім років.

3.Не застосовувати принципи поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК, за цим вироком та за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2022 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на три роки, та ці два вироки виконувати самостійно.

4.Застосувати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні до набрання вироком законної сили, взявши його під варту з 01.11.2022 за цим вироком.

5.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту за цим вироком, а саме з 01.11.2022, зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 21.05.2020 по 16.09.2021 та з 01.11.2022 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку день за день.

6.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2020, 28.03.2022, 05.04.2022 арешти, та:

мобільний телефон марки «РОСО М3» в корпусі чорного кольору вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 ;

мобільний телефон марки «SAMSUNG A22» імеі НОМЕР_6 в корпусі чорного кольору в чорному чохлі вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 ;

мобільний телефон марки «HUAWEI-Y5» в корпусі коричневого кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 , поновивши його право розпорядження майном.

7.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в розмірі 2 010,42 грн (дві тисячі десять гривень 42 копійки).

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

9.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

10.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
11.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
12.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1