Справа №949/385/21
Провадження №1-кп/949/42/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 22 січня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй колишній дружині - ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично у період часу з 16 лютого 2019 року по 21 січня 2021 року, вчиняв відносно ОСОБА_5 акти психологічного та фізичного домашнього насильства, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої. Зокрема, ОСОБА_4 16 лютого 2019 року близько 20 години 30 хвилин, 20 жовтня 2019 року близько 15 години 24 хвилин та 17 грудня 2019 року близько 16 години 20 хвилин, вчинив відносно ОСОБА_5 акти психологічного домашнього насильства, що виразились у формі нецензурних висловлювань на адресу потерпілої, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , відповідно до постанов Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року у справі №560/272/19 від 17 грудня 2019 року у справі №560/1865/19 та від 23 грудня 2019 року у справі №560/1899/19, тричі притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань, 21 січня 2021 року близько 10 години, в будинку за місцем проживання, вкотре проявив відносно ОСОБА_5 акт психологічного та фізичного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в адресу потерпілої, погрозах фізичною розправою, нанесенні удару рукою по тілу, що не спричинило тілесних ушкоджень. Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав суду показання, що дійсно між ним та його колишньою дружиною іноді виникають сварки. Шкодує, що так відбувалось та вказав, що на даний час зробив для себе відповідні висновки. При обранні міри покарання просив суд суворо не карати.

Від потерпілої ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України без її участі. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.126-1 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_6 , який пояснив, що він проживає по сусідству із обвинуваченим і він систематично, починаючи із лютого 2019 року по січень 2021 року чув сварки між обвинуваченим та його колишньою дружиною ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, то починає агресивно себе поводити, а саме заводить із ОСОБА_4 сварки та ображає нецензурними словами.

Аналізуючи вищезазначені покази свідка, допитаного в судовому засіданні, суд вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і показання вказаного свідка не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, які підтверджені в судовому засіданні та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

Відповідно до копій постанов Дубровицького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2019 року по справі у справі №560/272/19, від 17 грудня 2019 року у справі №560/1865/19 та від 23 грудня 2019 року у справі №560/1899/19, ОСОБА_4 тричі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, фізичного та психологічного характеру, відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_7 та накладено адміністративні стягнення (а.п.30,31,32).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, суд кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.26), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.27), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.25).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обтяжуючих покарання обставин та те, що злочин ним вчинено вперше. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. А тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.126-1 КК України. Одночасно враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, який є пенсіонером, до відповідальності притягується вперше, застосувавши принцип індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Майнова шкода та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Керуючись ст.75 Кримінального Кодексу України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області ОСОБА_1