ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/223/23 Справа № 415/9697/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2022 року було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України та закрито кримінальне провадження № 0000580 від 25.11.2021 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім іншого… звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суддя першої інстанції зробив висновок, що існують правові підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, та закриття відносно нього кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 від 25.11.2021, на підставі ст. 46 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20.01.2022 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних проступків.

Вказав, що відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особою вчинено два або більше передбачених різними статтями КК України кримінальних правопорушень, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю злочинів.

Зазначив, що сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушень. Кожне із кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Тому прокурор вважає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд першої інстанції не врахував, що останнього обвинувачено у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень, що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п.3 Постанови № 1 Пленум Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» та Постанови Верховного Суду №127/31068/19 від 12.08.2020 такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність не перешкоджає застосуванню ст. 46 КК України, за умови, що вони не складають реальної сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних проступків.

Відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особою вчинено два або більше передбачених різними статтями КК України кримінальних правопорушень, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю злочинів.

Сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два і більше кримінальних правопорушень. Кожне із кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, оскільки, вирішуючи питання про те, чи має місце у цьому провадженні вчинення кримінального правопорушення вперше, суд першої інстанції не врахував, що останнього обвинувачено у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних проступків, що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено неправильне тлумачення положень ст. 46 КК України, яке суперечить точному змісту закону і є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати ухвалу суду від 20 січня 2022 року з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1)неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суддею першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено істотне порушення вимог процесуального закону, яке перешкодило судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 січня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4