Cправа №505/2914/22
Провадження №1-кс/505/1341/2022
УХВАЛА
Іменем України
11.11.2022 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ "Одеський слідчий ізолятор", клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №-0000720 від 12.09.2022 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, особі без громадянства, непрацюючого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
- 19.07.2017 Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
- 26.11.2021 Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 6 років 1 місяць позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, приєднано арешт від 04.12.2018 року;
- 06.06.2022 засуджений Малиновським районним судом, за ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;
- 04.07.2022 засуджений Котовським міськрайонним судом, за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання в виді обмеження волі строком 1 рік та звільнений в порядку ст.75 України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік до 14.11.2022, терміном на 60 діб ,
- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000720 від 12.09.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Як вбачається з клопотання слідчого, та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і Міністерства оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України ОСОБА_6 від 12.08.2022 №573/2022 №64/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.
Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи 04.07.2022 раніше засудженим Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання в виді обмеження волі строком 1 рік та який звільнений в порядку ст.75 України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у якого судимість не знята та не погашена під час іспитового строку скоїв злочин при наступних обставинах.
В ніч на 11.09.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , вирішив приникнути в середину та викрасти будь-яке майно, щоб в подальшому ним розпорядитись на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в той же день та час, ОСОБА_5 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник у двір домоволодіння, що належить ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , та через незаперті вхідні двері будинку, проник у середину, де в одній з кімнат будинку таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5» (2016) SM- НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень, мобільний телефон марки 2Samsung Galaxy J52 (2016) SM-J510, вартістю 2000 гривень, грошові кошти в сумі 15000 гривень.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 19000 гривень та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.
Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри (обвинувачення) у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджуються доказами, які будуть суду надані під час судового розгляду.
16.09.2022 слідчим суддею Котовського міськрайсуду Одеської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.11.2022.
Оскільки на даний час підстав для зміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено з огляду на наступне.
Згідно ст.138 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених у ст.177 ҐКПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та продовжують існувати на даний час:
? п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, на строк від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_5 є особою без громадянства і у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно, перетнути державний кордон України з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародноправові відносини, або виїхати до іншого регіону держави та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Обґрунтовуючи даний ризик, слід також зазначити, що ОСОБА_5 власної сім`ї не має, місця роботи та постійного місця проживання не має, тому ніщо не може стримувати його від переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим паче він вчинив злочин під час іспитового строку у зв`язку з засудженням його терміном на 1 рік 04.07.2022 Котовським міськрайонним судом.
?п. 4 ч.1 ст.177 КПК - ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 веде посередній спосіб життя, не одружений, офіційно ніде не працює, через що відсутня будь яка інформація щодо його майнового стану та постійного джерела доходу. Також встановлено, що підозрюваний ніде не зареєстрований та не має місця постійного проживання, що може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні;
?п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 28.12.2021 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання та до моменту оголошення підозри у вказаному кримінальному провадженні (15.09.2022) двічі був засуджений, обидва вироки набули законної сили, що свідчить про схильність останнього до скоєння кримінальних правопорушень.
Зазначені ризики раніше встановлювались судом та вказують на неможливість їх запобіганню у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, що у подальшому може негативно вплинути на проведення судового розгляду та на забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, та те що обвинувачений ОСОБА_5 при скоєнні кримінального правопорушення діяв умисно, вважаю за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 15.11.2022, в межах досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримали посилаючись на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків та неможливості застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, тому просили дане клопотання задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував щодо заявленого прокурором клопотання про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти заявленого прокурором клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000720 від 12.09.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
16.09.2022 слідчим суддею Котовського міськрайсуду Одеської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.11.2022.
Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».
При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ у справах «Штепа проти України» від 24.10.2019 за заявою №16349/17, «Войкін проти України» від 27.03.2018 за заявою №47889/08, ухвали про неприйнятність «Роман Іванович Гарєєв проти України» від 05.07.2018 повторне зазначення в ухвалі тих самих ризиків з обґрунтуванням продовження їх існування не становитиме порушення права на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.
Суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При цьому, продовжуючи строк обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню не завершене, натомість ризики, які бралися судом до уваги при обранні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, а тому є підстави вважати, що він може, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, суд оцінює і суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування кримінального провадження, суд приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, а саме, до 15.11.2022, включно.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 189, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме, до 15.11.2022, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1