Житомирський апеляційний суд
Справа №292/1116/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного судового провадження №292/1116/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 березня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 травня 2023 року (включно),-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором їх існування. Вказує, що всі ризики про які зазначає прокурор є лише припущеннями прокурора, оскільки всі свідки допитані та речові докази знаходяться в суді. Вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також наявності обставин, які виправдовують його подальше тримання під вартою.

В ухвалі суду зазначено, що 24.12.2021 року до Червоноармійського районного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження № 0000194 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

11.04.2022 року до Червоноармійського районного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження №0000008 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

05.05.2022 року до Червоноармійського районного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження №0000034 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалами Червоноармійського районного суду від 23.05.2022 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження з єдиним судовим номером 292/1116/21.

20.01.2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, тому до нього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку у тому числі тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, офіційних джерел доходів не має, дані про стан його здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, характеристику, а також наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного судового провадження 292/1116/21, в провадженні Червоноармійського районного суду Житомирської області перебуває на розгляді кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.04.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29.11.2022 року строком до 27 січня 2023 року.

20 січня 2023 року прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк вказаного запобіжного заходу спливає, а ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

З часу спливу дії ухвали суду від 29.11.2022 року, а саме з 27.01.2023 року по 09.03.2023 року час наступного судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 утримувався під вартою відповідно до положень ч.6 ст.615 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу.

Зокрема, ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178, 196, 199, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку у тому числі тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, офіційних джерел доходів не має, дані про стан його здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, характеристику, а також наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на волі, під загрозою можливого покарання, обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою.

Вказані обставини підтвердив прокурор і при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи зазначене та доведеність прокурором неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжких злочинів, а тому під тяжкістю можливого покарання може переховуватися від суду у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ґрунтується на тому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжких злочинів під час іспитового строку, не працює та постійного джерела доходу не має.

Також, апелянтом не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення судом ухвал про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .. Колегія суддів вважає, що вказані ризики не зменшилися.

Зазначення апелянтом про те, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 та його захисником не доведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень ним своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_7 не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

Доводи захисника про те, що прокурор в клопотанні та судовому засіданні не довів неможливість застосування відносно обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ризики, які встановлені судом існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в період з 27.01.2023 року до 09.03.2023 року обвинувачений незаконно утримувався під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.4 ст.331 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3, 4 ст.185 КК України, апеляційний суд вважає необхідним при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначити розмір застави в межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 березня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 травня 2023 року (включно) - змінити.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу - 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим ОСОБА_7 так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м. Києві, рахунок: UA0085932).

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи зареєстрований без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи;

4) утриматися від спілкування з потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

В іншій частині ухвалу суду залишити без зміни.

Строк дії ухвали до 07 травня 2023 року (включно).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: