Номер провадження: 11-кп/813/692/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Українка Жовтневого району Миколаївської області, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному проваджені №0000609 від 04.09.2022, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

встановила

Зазначеною ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 продовжено строки тримання під вартою ОСОБА_8 на строк 60 днів. Строк дії ухвали закінчується 18.02.2023.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 незаконним та безпідставним.

Зокрема захисник зазначає, що обвинувачений щиро кається у скоєному правопорушенні та не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжувати злочинну діяльність тощо.

Звертає увагу на той факт, що обвинувачений раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності та не був судимий.

Зазначає, що згідно практики Європейського суду, цілодобовий домашній арешт прирівнюється до тримання під вартою.

Просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 відносно ОСОБА_8 скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, або обрати запобіжний захід у вигляді застави з визначенням її розміру.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.177 КПК України є доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини може здійснити дії на спроби переховування від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він не має офіційного джерела прибутку, стійких соціальних зв`язків, оскільки перебуває у незареєстрованному шлюбі, постійного місця проживання в Одесі, є переселенцем.

Крім того, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з огляду на необхідність проведення допитів в судовому засіданні свідків і потерпілої, домашні адреси яких відомі обвинуваченому.

А також може вчинити інші кримінальні правопорушення, виходячи з образу життя, відсутності легітимного джерела доходів, обвинувачення у вчиненні умисного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважав за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, судова колегія вважає, що данні ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді застави, відповідно до ст.183 КПК України не обирався, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , вчинений із застосуванням насильства.

Тому законних підстав для задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення виду запобіжного заходу і про визначення застави, судом першої інстанції не вбачалося.Не знаходить таких підстав і колегія суддів.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст. 28 та 318 КПК України, та рекомендувати суду першої інстанції дотриматися принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Керуючись ст. 376 ч.2; 407 ч. 3 п. 1; 422-1 КПК колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28, 318 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .