Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-сс/4806/398/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної за ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 .

Старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 08.11.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання слідчого мотивовано наступним.

Наказом Ужгородського національного університету від 16.12.2013 №783/01-04 кандидата медичних наук доцента ОСОБА_6 призначено на посаду завідувача кафедри стоматології дитячого віку, у зв`язку з обранням за -конкурсом на строк з 16.12.2013 по 15.12.2020 згідно з укладеним контрактом.

Наказом Ужгородського національного університету від 08.12.2020 №616/06-03 продовжено строк роботи до проведення конкурсу ОСОБА_6 на посаді виконувача обов`язків завідувача кафедри стоматології дитячого віку з 16.12.2020.

Наказом Ужгородського національного університету від 04.03.2021 № 108/06-03 ОСОБА_6 призначено у зв`язку з обранням за конкурсом на строк з 04.03.2021 по 03.03.2026, згідно з укладеними контрактами, доктора медичних наук, професора на посаду завідувача кафедри стоматології дитячого віку.

Наказом Ужгородського національного університету від 05.04.2022 №161/06-03 переведено ОСОБА_6 , завідувача кафедри стоматології дитячого віку на посаду професора кафедри стоматології післядипломної освіти з 11.04.2022 до проведення конкурсу з посадовим окладом 11689,41 грн. згідно штатного розпису спеціального фонду, із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат за науковий ступінь, вчене звання, вислугу років.

Слідчий вказує, що відповідно до розділу 2 посадової інструкції завідувача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету, затвердженої 04.09.2018 ректором зазначеного навчального закладу, остання, окрім іншого, зобов`язана: організовувати та здійснювати керівництво навчально-методичною, науковою, організаційною та виховною роботою на кафедрі; забезпечувати виконання галузевого освітнього стандарту; створювати умови для формування у студентів професійних складових компетентностей; розробляти систему якості підготовки фахівців; затверджувати плани роботи кафедри та індивідуальні плани роботи викладачів кафедри; здійснювати розподіл педагогічного навантаження; подавати у визначені терміни до навчальної частини обсяг та розподіл навчальної роботи викладачів кафедри; визначати функціональні обов`язки між працівниками кафедри і контролювати своєчасність та якість їх виконання; подавати до бухгалтерії університету табелі проведених занять професорсько-викладацьким складом кафедри; забезпечувати впровадження інноваційних технологій у освітній процес; проведення поточного та підсумкового контролю, організовувати їх аналіз на засіданнях кафедри; організовувати проведення і виконання всіх видів навчальних занять за всіма формами навчання; забезпечувати своєчасну підготовку звітної документації кафедри, а також інших необхідних відомостей про роботу кафедри.

Розділом 4 посадової інструкції завідувача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету визначено, що завідувач кафедри несе відповідальність, окрім іншого, за: якість та своєчасність виконання посадових обов`язків; якість проведення навчально-виховної, наукової та методичної роботи; своєчасне подання встановленої звітності, а також інших необхідних відомостей про роботу кафедри; дотримання правил внутрішнього розпорядку, збереження майна університету.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді завідувача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету, відповідно до Статуту своєї посадової інструкції, виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки та відповідно до пункту І примітки до ст. 364 КК України являлась службовою особою.

Однак, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення та з метою незаконного збагачення третіх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання будучи службовою особою, вирішила стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин спрямований на привласнення та розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за наступних обставин.

Розпорядженням Ужгородського національного університету від 15.10.2013 № 41-р «Про ведення табелів оплати праці науково-педагогічних працівників» завідувачам кафедр спільно з працівниками кафедр до 20 числа кожного місяця подавати у бухгалтерію (розрахунковий відділ зарплати, АДРЕСА_2 , каб. 137) табелі оплати праці науково-педагогічних працівників університету. Контроль за виконанням розпорядження покладено на директорів інститутів, деканів факультетів.

При цьому, робочий час науково-педагогічного працівника на повну ставку на рік складає 1548 годин при середньотижневій тривалості 36 годин та включає час виконання ним навчальної (згідно розкладу), методичної, наукової, організаційної роботи, відображений в індивідуальних планах роботи викладача та її обліку, журналах обліку виконання педагогічного навантаження.

Слідчий зазначає, що в ДВНЗ «УжНУ» відсутнє положення про дистанційне навчання у період пандемії «Соуісі-19». Про запровадження дистанційного навчання видаються накази (розпорядження), з якими працівники ознайомлюються шляхом їх надсилання на електронні адреси деканів та кафедр. Необхідність подання заяви про дистанційну роботу працівників в університеті не передбачено.

Відповідно до наказу «Про провадження режиму карантину для запобігання розповсюдження СОУГО-19» від 26.03.2020 заборонено відрядження співробітників університету та здобувачів освіти в межах України та до зарубіжних країн, окрім випадків нагальної необхідності. Запроваджено на період карантину переведення працівників на роботу в гнучкому або дистанційному режимі, із забезпеченням безперервності освітнього та виробничого процесів.

При цьому, ОСОБА_6 , в порушення вимог посадової інструкції завідувача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету, розпорядження Ужгородського національного університету від 15.10.2013 № 41-р, не забезпечила якість проведення навчально-виховної, наукової та методичної роботи та дотримання правил внутрішнього розпорядку, збереження майна університету, зокрема бюджетних грошових коштів, виділених для виплати заробітної плати викладачів Ужгородського національного університету.

Так остання, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, особисто подала у бухгалтерію (розрахунковий відділ зарплати, АДРЕСА_2 , каб. 137) табелі оплати праці науково-педагогічних працівників університету ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з 01.01.2017 по 28.02.2022 згідно яких останніми відпрацьовано у повному обсязі робочий час за вказаний період, достовірно знаючи, що в дійсності зазначені особи значний період часу перебували за межами України та фактично оплачувану роботу за посадами не виконували.

Так, починаючи з 29.12.2016, ОСОБА_9 послідовно обіймав посади старшого викладача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету та доцента кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету.

При цьому, ОСОБА_11 перебував за межами України при цьому отримав заробітну плату за відпрацьовані дні: у 2018 році: 210 відпрацьованих днів, з них 54 за межами України; у 2019 році: 210 відпрацьованих днів, з них 201 за межами України; у 2020 році: 211 відпрацьованих днів, з них 208 за межами України; у 2021 році: 210 відпрацьованих днів, з них 170 за межами України.

Таким чином, загальна сума нарахованої заробітної плати працівнику кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету ОСОБА_12 за період часу з 01.01.2017 по 28.02.2022 складає 504 тис. 984 грн. 72 коп., при цьому безпідставно нараховано заробітну плату в періоді з 01.01.2017 по 17.11.2021, під час якого він перебував за межами державного кордону України на суму 257 тис. 307 грн. 63 коп.

Крім того, ОСОБА_10 послідовно обіймав посади доцента 0,5 ставки кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету з 05.09.2017. У подальшому, з 01.09.20219 ОСОБА_10 переведено на повну ставку доцента кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету. Крім того, починаючи з - 21.01.2020 ОСОБА_10 додатково призначено на посаду доцента за сумісництвом Ужгородського національного університету за сумісництвом на 0,5 ставки до моменту звільнення.

Так, ОСОБА_10 перебував за межами України, при цьому отримав заробітну плату за відпрацьовані дні: у 2017 році: 82 відпрацьованих дня, з них 79 за межами України; у 2018 році: 210 відпрацьованих днів, з них 199 за межами України; у 2019 році: 210 відпрацьованих днів, з них 198 за межами України; у 2020 році: 211 відпрацьованих днів, з них 210 за межами України; у 2021 році: 210 відпрацьованих днів, з них 196 за межами України; у 2022 році: 23 відпрацьованих дня, з них 18 за межами України.

Загальна сума нарахованої заробітної плати працівнику кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету ОСОБА_13 за період часу з 01.01.2017 по 28.02.2022 складає 738 тис. 987 грн. 07 коп., при цьому безпідставно нараховано заробітну плату в періоді з 01.01.2017 по 28.02.2022, під час якого він перебував за межами державного кордону України на суму 707 тис. 641 грн. 28 коп.

Тобто, перебуваючи на посаді завідувача кафедри стоматології дитячого віку Ужгородського національного університету, виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, являючись службовою особою, ОСОБА_6 , розуміючи неправомірний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливим мотивом з метою особистого збагачення та збагачення третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом подачі табелів оплати праці науково-педагогічних працівників кафедри стоматології дитячого віку стоматологічного факультету Ужгородського національного університету за період часу з 01.01.2017 по 28.02.2022, у яких містилась зокрема інформація щодо коефіцієнтів посадових окладів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що зазначені особи лише частково виконали навчальну, методичну, наукову, організаційну роботу, згідно індивідуальних планів роботи вказаних викладачів, допустила розтрату грошових коштів зазначеного навчального закладу в особливо великих розмірах шляхом безпідставного нарахування і виплати заробітної плати вказаним особам на загальну суму 964 тис.948 грн. 91 коп. (дев`ятсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень дев`яносто одна копійка), тим самим спричинила матеріальну шкоду державі в особі ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів Ужгородського національного університету, зловживаючи своїм службовим становищем, як завідуюча кафедри дитячої стоматології стоматологічного факультету Ужгородського національного університету, будучи керівником по відношенню до доцента зазначеної кафедри ОСОБА_10 , отримала від останнього платіжні картки ПАТ «ПриватБанк» з картковими рахунками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на які здійснювалось нарахування заробітної плати останньому, як доценту кафедри дитячої стоматології стоматологічного факультету Ужгородського національного університету протягом 2017-2022 років та пін-коди до них.

У подальшому, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, ОСОБА_6 , у період часу з січня 2018 року по лютий 2022 року включно, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистої наживи, шляхом зняття із вказаних рахунків готівкових коштів з банкоматів, проведенням платежів за надані послуги та купівлю товарів, привласнила грошові кошти, р нараховані на вищезазначені карткові рахунки на загальну суму 707 тис. 641 грн. 28 коп. (сімсот сім тисяч шістсот сорок одна гривня 28 копійок).

Слідчий вказує, що 15 липня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, а саме у привласненні, розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, тяжкість покарання, яке їй загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення ним кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 строком на 60 (шістдесят) днів.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 клопотання слідчого залишено без задоволення.

Обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. Покладено на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора та суду за першою вимогою; заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого або прокурора в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановлено строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом до 14 вересня 2022 року включно.

Слідчим суддею встановлено, що 15.07.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоком обшуку в приміщенні бухгалтерії ДВНЗ «УжНУ» від 23.02.2022; протоколу тимчасово доступу до речей і документів які знаходяться у володінні ПАТ «Приватбанк» від 02.05.2022; протоколом огляду документу (оптичного диску) від 09.07.2022; даними протоколів допиту свідків: ОСОБА_15 від 25.05.2022, ОСОБА_16 від 25.05.2022, ОСОБА_17 від 09.06.2022, ОСОБА_18 від 22.06.2022; ОСОБА_19 від 23.06.2022; ОСОБА_20 від 24.06.2022; ОСОБА_21 від 28.06.2022; висновком експерта №СЕ-19/107-22/4813-ЕК від 29.06.2022; висновком експерта №СЕ-19/107-22/4810-ЕК від 29.06.2022.

Також слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що з моменту внесення вказаних відомостей до ЄРДР минуло більше восьми місяців, після повідомлення ОСОБА_6 про підозру до моменту звернення з даним клопотанням остання не ухилялася від органу досудового розслідування та суду, доказів зворотного надано не було, та не допускала інших порушень процесуальної поведінки.

Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони захисту щодо недоведеності всіх ризиків, передбачених ст.177 КПК України на які посилається прокурор, слідчий суддя не приймає до уваги, так як такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання та слідчий суддя вважає, що вказані у клопотанні ризики існують, проте такі не є підставою у сукупності із іншими дослідженими у судовому засіданні доказами для обрання їй найсуворішого запобіжного заходу.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважав за необхідне застосувати відносно останньої більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 20.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2, З, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обґрунтовує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 :

п.1 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підставою вважати вказаний ризик реальним є те, що підозрювана хоча раніше і не судима, але на теперішній час усвідомлює, що вона обґрунтовано підозрюється в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, при тому, що санкція злочину передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Зазначене усвідомлення, в свою чергу спонукатиме підозрювану переховуватись від органів досудового розслідування та суду, задля уникнення відповідальності за вчинення кримінально караного діяння та ухилення від понесення вищезазначеного покарання. Будучи обізнаною про покарання може виїхати на непідконтрольні Україні території. Тому слідство приходить до наявності вказаного ризику;

п.2 ч.1 ст.177 КПК України, існує ризик знищити сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підставою вважати вказаний ризик і реальним є те, що на теперішній час ОСОБА_6 , перебуваючи на волі зможе знищити або спотворити документи які би свідчили про її злочину діяльність;

відповідно до п.3 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_6 не перебуваючи під вартою може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів у кримінальному провадженні та неможливості встановлення об`єктивної істини під час проведення досудового розслідування, зокрема шляхом вмовляння,залякування та погроз. Зокрема у зв`язку з тим, що з багатьма свідками підозрювана тривалий час працювала на кафедрі дитячої стоматології Ужгородського національного університету тому перебуваючи не під вартою зможе на них тиснути з метою зміни показів по справі, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема ОСОБА_6 може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі чи іншими учасниками кримінального провадження, надавати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо її непричетності до вчинення інкримінованого їй правопорушення, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню. Тому досудове слідство приходить до наявності вказаного ризику;

п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_6 вчинила інкриміноване їй діяння з корисливим мотивом, це дає підстави І вважати, що остання може вчинювати інші корисливі злочини. Тому досудове ] слідство приходить до наявності вказаного ризику.

Крім наявності зазначених ризиків, слід врахувати наступні обставини при1 обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені ст. 178 КПК, а саме: п.2 ч.1 ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному - а саме від семи до дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю яі строк до трьох років та з конфіскацією майна.

-п.3 ч.1 ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають у обранні запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою.

-п.12 ч.1 ст.178 КПК України, наявність ризику продовження протиправної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки нею здійснювалась систематична протиправна поведінка протягом 2017-2022 років.

Таким чином, приймаючи до уваги, що підозрювана ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, категорію вчиненого злочину, наявність та доведеність органом досудового розслідування вище перелічених ризиків та обставин, можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення вищенаведених ризиків, належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень по справі.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 не суперечитиме п.2 ч.З ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи ОСОБА_22 на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 ,які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд визнає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Так, відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Частиною 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про відмову у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст. 177,183,184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Обґрунтованим є й висновок місцевого суду про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Вказаний висновок підтверджується доданими до клопотання доказами.

На переконання апеляційного суду, наведені у клопотанні слідчого відомості та матеріали справи свідчать про достатність підстав вважати на цій стадії досудового розгляду обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України - визнані слідчим суддею обґрунтовано: можливість підозрюваної ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення, однак слідчий суддя вважав, що вказані у клопотанні ризики існують, проте такі не є підставою у сукупності із іншими дослідженими у судовому засіданні доказами для обрання їй найсуворішого запобіжного заходу.

Разом із тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими та правильними висновки місцевого суду про те, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам. Погоджуючись із вказаним висновком, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що стороною обвинувачення належно не мотивовано та не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого у цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду місцевим судом, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю є достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч.6 ст.181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки.

А тому апеляційний суд на даний час не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 .

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування вищевказаної ухвали місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 щодо підозрюваної ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: