КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №368/683/22
Провадження №11-кп/824/3387/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

10 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (№115)» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16.08.2022 щодо ОСОБА_6 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника ДУ «Кагарлицька ВК №115» ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

УхвалоюКагарлицького районного суду Київської області від 16.08.2022 відмовлено у поданні начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», погодженого зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції вказує на те, що засуджений відбув 1/2 строку основного покарання 17.07.2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване судом, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суд вважає передчасним робити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, так як вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть трьох осіб, має значний невідбутий строк 3 роки і 62 дні позбавлення волі, має значний розмір відшкодування шкоди який підлягає сплаті потерпілим і не починав сплачувати та незважаючи на те, що до нього двічі застосовувалось заохочення від 1.04.2022 року і від 7.07.2022 року за добросовісне відношення до праці так як він мав стягнення від 1.10.2020 року яке погашене 2.04.2021 року. Посилання засудженого на стан здоров`я і другу групу інвалідності та наявність посвідчення учасника бойових дій за встановлених судом обставин істотно не впливає на вимоги ст.81 ч.2 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. А тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115), погоджене спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування свої апеляційних вимог, засуджений зазначає, що судом не взято до уваги даних, які зазначені в характеристиці, а саме його гарну поведінку у виправній колонії, працевлаштування на посаді овочеріза, ту обставину, що він має другу групи інвалідності, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, крім того має два заохочення, які отриманні за зразкову поведінку, що в сукупності підтверджує його сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, апелянт звертає увагу, що вину у скоєному злочині він визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, звертає увагу на відсутність до нього моральних та матеріальних претензії зі сторони потерпілих, також те, що його доньки повністю взяли на себе усі матеріальні відшкодування потерпілій стороні, про що він наголошував у судому засіданні.

Зокрема, апелянт наголошує, що адміністрацією виправної колонії було зроблено все, для його комфортних умов праці, оскільки він має другу групу інвалідності, у зв`язку із відсутністю ноги під тазову кістку, але попри це, як тільки звільнилася посада почав працювати за власним бажанням за що отримав максимальну кількість заохочень, а тому може повноцінно скористатись пільгою згідно ст. 81 КК України.

Також апелянт вказує, що прокурором в судовому засіданні лише формально, без будь-якого обґрунтування, було вказано на обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, але не вказано чому саме це є перешкодою для застосування до нього положень ст. 81 КК України, про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та представника ДУ «Кагарлицька ВК №115», які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 286 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Початок строку покарання 17.04.2019.
Начальник ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з поданням, погодженим зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відбута частина покарання ОСОБА_6 складає 1/2 строку основного покарання.
Відповідно до ч. 2 та п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно із ч. 1ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції при розгляді подання, всупереч твердженням засудженого ОСОБА_6 , ретельно та належним чином перевірив наявність підстав, передбачених ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення. Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено надані матеріали, заслухана думка засудженого ОСОБА_6 , позиція прокурора та представника установи виконання покарань, і прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Згідно із наявною у матеріалах справи характеристикою, ОСОБА_6 за час перебування в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. За час передування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» характеризується з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав два заохочення, дисциплінарне стягнення було погашено у законному порядку, працевлаштований робітником в їдальні установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, до виконаних робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, пройшов курс з підготовки до звільнення.
При цьому, судом першої інстанції, було враховано дані щодо особи засудженого ОСОБА_6 , який має 2 заохочення і 1 стягнення, яке знято та погашено у встановленому законом порядку, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть трьох осіб, має значний не відбутий строк 3 роки і 62 дні позбавлення волі, та значний розмір відшкодування шкоди, який підлягає сплаті потерпілим і, який засуджений не починав сплачувати.
Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_6 , хоча відбутий ним строк покарання формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте, в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про неналежне врахування судом першої інстанції даних про його поведінку і ставлення до праці, а також характеристику, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані, які враховуються при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, в тому числі і ставлення до праці ОСОБА_6 , за що останній мав два заохочення, стан здоров`я, другу групу інвалідності, посвідчення учасника бойових дій, тобто ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.
Щодо посилань ОСОБА_6 на сумлінне дотримання правил поведінки у виправній колонії, то це є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Те, що засуджений ОСОБА_6 не дивлячись на другу групу інвалідності за власним бажанням почав працювати у виправній колонії, на переконання колегії суддів, дійсно свідчить проте, що у поведінці засудженого ОСОБА_6 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, такі обставини у сукупності з усіма даними про особу засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання та наслідками вчиненого ним у стані алкогольного сп`яніння злочину, який спричинив загибель кількох осіб, а також значного залишку невідбутої частиниосновного покарання у виді позбавлення волі, на час розгляду подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» не доводять, що засуджений досяг достатнього ступеня виправлення та остаточно став на шлях перевиховання.
Посилання засудженого на те, що вину у скоєному злочині він визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, на відсутність моральних та матеріальних претензій зі сторони потерпілих, а також те, що його доньки повністю взяли на себе усі матеріальні відшкодування потерпілій стороні, на думку колегії суддів, не можуть бути безумовною підставою для задоволення подання. Тим більше, що всупереч посиланням засудженого, потерпілими був заявлений цивільний позов про відшкодування як моральної, так і матеріальної шкоди, що в свою чергу вказує на безпідставність тверджень ОСОБА_6 про відсутність у потерпілих моральних та матеріальних претензій. До того ж, будь-яких даних про те, щоОСОБА_6 намагався зменшити негативні наслідки та відшкодував потерпілій стороні шкоду, матеріали подання не містять, не долучено таких доказів і ОСОБА_6 до апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 16.08.2022 щодо ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 16.08.2022, якою відмовлено у поданні начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погодженого з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4