Справа № 278/640/20
Провадження №1-кп/278/31/22
В И Р О К

іменем України

10 січня 2023 року м.Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 від 16 вересня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2019 року близько 20 год. 18 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення 7 пасажирів, рухався даним транспортним засобом по автомобільній дорозі М-21 сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський» (надалі за текстом автодорога М-21) у лівій смузі руху в межах населеного пункту смт. Гуйва Житомирського району, позначеного дорожнім знаком 5.45. («Початок населеного пункту») Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (надалі за текстом ПДР України, Правила) в напрямку з м. Бердичів до м. Житомира, Житомирської області.

Продовжуючи рух та керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 водій ОСОБА_4 , проїжджаючи через вказаний вище населений пункт, будучи достовірно обізнаним про дорожню обстановку та проінформованим дорожніми знаками про організацію дорожнього руху на даній ділянці автодороги, проявив злочинну самовпевненість при керуванні транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Зокрема, водій ОСОБА_4 за вказаних вище обставин, в порушення вимог пункту 11.2. ПДР України рухався транспортним засобом не як найближче до правого краю проїзної частини, яка має дві смуги в одному напрямку руху.

Водночас, рухаючись в межах смт.Гуйва Житомирського району, водій ОСОБА_4 перевищив максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4. ПДР України («у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»), чим грубо порушив вимоги пункту 12.9.б) ПДР України («водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7. цих Правил»), таким чином в порушення вимог пункту 2.3.д) ПДР України водій ОСОБА_4 створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.

Також, незважаючи на створену загрозу безпеці дорожнього руху, водій ОСОБА_4 , ігноруючи загально прийняті правила поведінки на дорозі та нехтуючи обов`язками виконувати вимоги ПДР України, у тому числі, ті, що носять характер заборони, перебуваючи в умовах створеної ним небезпечної обстановки, яка вимагала особливої уваги від нього як особи, яка керує транспортним засобом, діючи злочинно самовпевнено, продовжував порушувати вимоги пункту 12.9.б) ПДР України, рухаючись транспортним засобом з перевищенням дозволеної швидкості.

При цьому, в порушення вимог пункту 2.3.б) ПДР України, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, що призвело до наступного.

Так, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в лівій смузі руху в напрямку з м. Бердичів до м. Житомир Житомирської області зі швидкістю 75 км/год, наближаючись до місця на проїзній частині в районі 187 км + 400 м автодороги М-21, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР України («Нерегульований пішохідний перехід в місцях з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо- транспортних пригод») в межах населеного пункту смт. Гуйва Житомирського району Житомирської області, у якому знаходився пішохід ОСОБА_7 , якого він об`єктивно спроможний був виявити, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 1.7. ПДР України не був особливо уважним до такої категорії учасника дорожнього руху як пішохід.

Водночас, перебуваючи на відстані, достатній для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки при умові дотримання вимог п.п. 12.4., 12.9.б) Правил та руху зі швидкістю не більше 50 км/год, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 12.1. ПДР України, невірно оцінив дорожню обстановку, і відповідно маючи змогу не відреагував на її зміну, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати задля належної оцінки дорожньої ситуації, створеної ним внаслідок злочинної самовпевненості, в порушені вимог пункту 18.1 ПДР України наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішохід, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека.

Натомість, продовжуючи рух автомобілем з перевищенням максимально допустимої швидкості, без вжиття жодних заходів для усунення створеної ним небезпечної обстановки, не будучи достовірно обізнаним про наміри пішохода, без достатніх підстав розраховуючи на поведінку пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 18.1 ПДР України негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною транспортного засобу «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину автодороги з права наліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла у вигляді забійних ран волосяної частини, крововиливу під тверду мозкову оболонку, забою головного мозку, синця та множинних саден на обличчі, множинних саден на тулубі та кінцівках, множинних переломів ребер з обох сторін з ушкодження плеври та розвитку лівобічного гемотораксу (наявність крові в лівій плевральній порожнинні), розриву лівого куполу діафрагми, розриву серозної оболонки шлунку, розриву селезінки, перелому 4- 7 ребер зліва, перелому правої стегнової кістки та перелому обох кіток лівої гомілки, ускладненої розвитком травматичного шоку, які утворилися в короткий проміжок часу в швидкій послідовності один за одним від дії тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою поверхнею, в результаті виступаючих частин автомобіля, що рухався, передачі тілу значної кількості кінетичної енергії, закодування та удару тіла об автомобіль і подальшого падіння, удару тертя тіла об дорожнє покриття, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.7., 2.3.б), 2.3.д), 11.2., 12.1., 12.4., 12.9.б), 18.1, дорожнього знаку 5.45 та дорожньої розмітки 1.14.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав, що повністю визнає винуватість, фактичні обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Додатково показав, що 15.09.2019 року у вечірній час керував автомобілем «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 75 км/год. та перевозив 7 пасажирів. В один із моментів в`їхав в населений пункт «Гуйва». Орієнтовно за 100 метрів від дорожнього знаку «Гуйва» знаходився пішохідний перехід, на якому побачив постать людини. Враховуючи перевищення швидкості руху не зміг загальмувати для уникнення наїзду на пішохода. Після ДТП хтось із присутніх викликав швидку допомогу, потерпілого госпіталізували в лікарню. На другий день потерпілий помер в лікарні. Зазначив, що шкодує про вчинене, розкаюється, просить пробачення в потерпілих, цивільний позов визнає частково в силу своїх можливостей реально відшкодувати заподіяну потерпілим шкоду.

Окрім, повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вищевказаного діяння підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- показами свідка ОСОБА_8 , який показав, що він безпосереднім очевидцем ДТП не був, пояснив, що йому близько 20 години вечора зателефонувала колишня дружина ОСОБА_9 , повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, в зв`язку з чим попросила знайти батьків потерпілого та його співмешканку та повідомити їх. Пояснив, що це була осіння пора року, що з дзвінка колишньої дружини зрозумів, що ДТП трапилась на дорозі Житомир - Бердичів. Після дзвінка він поїхав до батьків ОСОБА_10 , оскільки знав де вони проживають і повідомив їх про те, що сталося і разом з ними поїхав у лікарню де перебував до 01 год. 20 хв., розповів, що потерпілий в лікарні був в реанімації та на 3 день помер.

Крім показань, свідка та обвинуваченого в судовому засіданні безпосередньо досліджені письмові докази, що долучені до справи за клопотанням прокурора:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000797, згідно якого 16.09.2019 до Реєстру внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 15.09.2019 року в смт. Гуйва Житомирського району Житомирської області за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_7 . У результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 був госпіталізований до Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського, де в подальшому помер (а.с.169 том 1).

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.09.2019 року з схемою та ілюстративною таблицею оглянуто ділянку місцевості, встановлено місце наїзду на пішохода на пішохідному переході (а.с. 170 179 том 1).

- повідомлення Житомирського обласного центру з гідрометеорології (Житомирський ЦГМ) від 25.11.2019 року про погодні умови в Житомирському районі Житомирської області 15.09.2019 року о 21 год. 00 хв. (а.с. 180 том 1).

- лист Служби автомобільних доріг в Житомирській області від 29.11.2019 року №05-03/2304, в якому відображено дорожні знаки та дорожня розмітка на автомобільній дорозі М-21 Виступовичі Житомир Могилів-Подільський в проміжках між 187+026 та 186+765 км (а.с. 181-182 том 1).

-протокол огляду транспортного засобу від 12.12.2019 року, згідно якого оглянуто транспортний засіб «Volkswagen T4» державний номерний знак НОМЕР_1 на якому виявлено зовнішні пошкодження, які локалізовані в передній правій частині, а саме деформація правої частини капота, руйнація переднього вітрового скла в правій частині, руйнація розсіювача правої фари та елементів її кріплення (а.с. 183 187).

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 року під час якого ОСОБА_4 на місці події вказав, що він рухався в напрямку м. Житомир в крайній лівій смузі руху на відстані 1,25 м. від розмітки 1.3 ПДР України зі швидкістю 75 км/год., із увімкненим ближнім світлом фар. Окрім того, під час слідчої дії було визначено, що відстань видимості пішохода у ближньому світлі фар статистичного автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 52 м., а видимість елементів дороги у ближньому світлі фар становить 59 м. ( а.с. 188 192 том 1).

- протокол огляду місця події від 12.02.2020 року, відповідно до якого здійснено огляд відрізку автодороги Виступовичі Житомир Могилів-Подільський а саме 189 км. поблизу с. Пряжів та здійснено замір відстані між знаками, а саме на відстані 400 м. від знаку 189 км. знаходиться дорожній знак Гуйва на білому фоні та в подальшому на відстані 15м. знаходиться дорожній знак 1.32 «Пішохідний перехід», який інформує про наближення до пішохідного переходу на відстані 200 м. від знаку Гуйва(5.45), на відстані 2300 м. від знаку 5.45 знаходиться знак 5.46 (Кінець населеного пункту) (а.с. 193-199 том 1).

- висновок експерта від 15.10.2019 року №3/960 згідно якого встановлено, що на момент ДТП гальмівна система, рульове керування, ходова частина, зовнішні світлові прилади, автомобіля «Volkswagen T4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились в технічно працездатному стані. Яких-небудь ознак технічного характеру які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП, не виявлено(а.с 200-211, том 1).

- висновок експерта від 18.11.2019 року №3/961 відповідно до якого, з технічної точки зору, місце наїзду автомобіля «Volkswagen T4» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 розташоване в смузі руху автомобіля в поздовжньому напрямку перед ближньою межею початку осипу пластику та скла та у поперечному напрямку в межах сліду гальмування автомобіля. При зовнішньому огляді автомобіля «Volkswagen T4» реєстраційний номер НОМЕР_1 визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в його передній правій частині і виражені слідами згинів, тертя металу. Сліди та пошкодження ударно-динамічного характеру мають єдиний механізм утворення, і виходячи з обставин пригоди, могли утворить в процесі контакту наданого на автомобіля з пішоходом (а.с. 212-220 том 1).

- висновок експерта №222 МК від 11.12.2019 року з якого вбачається, що постраждалий в момент первинного контакту з травмуючим засобом знаходився у вертикальному положенні та був повернутий до нього задньою лівою поверхнею тіла. У зв`язку з тим, що сліди ковзання розташовуються на несиметричних ділянках підошви обох туфель, тому не виключається можливість, що постраждалий ОСОБА_7 в момент первинного контакту з травмуючим засобом рухався ( а.с. 221-223 том 1).

- висновок експерта № 3302/945 від 23.12.2019 року відповідно до якого ОСОБА_7 отримав множинні тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості які утворилися в короткий проміжок часу в швидкій послідовності один за одним від дії тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою поверхнею, в результаті виступаючих частин автомобіля, що рухався, передачі тілу значної кількості кінетичної енергії, закодування та удару тіла об автомобіль і подальшого падіння, удару тертя тіла об дорожнє покриття, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю ( а.с. 225-227 том 1).

- висновок експерта від 09.12.2019 року №3/1218 встановлено, що швидкість автомобілю «Volkswagen T4» реєстраційний номер НОМЕР_1 в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, при заданих вихідних даних, перед початком застосування гальмування, визначається рівною 75 км/год (а.с. 229-233 том 1).

- висновок експерта № 11/2-31 від 14.01.2020 року, згідно якого встановлено, що з моменту виникнення небезпеки для руху (виявлення пішохода ОСОБА_11 на нерегульованому пішохідному переході в ближньому світлі фар, на відстані 52 м) водій автомобіля Volkswagen Т4 р.н НОМЕР_1 Мороз ОСОБА_12 не мав технічної можливості уникнути ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування при умові руху зі швидкістю 75 км/год, та мав таку можливість при умові руху з дозволеною швидкістю в населеному пункті - 50 км/год. В даній дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Т4 р.н НОМЕР_1 Мороз ОСОБА_12 повинен був керуватися вимогами п. 12.2., 12.3., 12.4., 18.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.4., 18.1.ПДР України. Невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Т4 р.н НОМЕР_1 Мороза ОСОБА_13 вимогам п.п. 12.4., 18.1. ПДР України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, так як з моменту виявлення пішохода в світлі фар, водій мав технічну можливість уникнути наїзду, при умові руху з дозволеною швидкістю в населеному пункті - 50 км/год ( а.с. 235-246, том 1).

- висновок № 699 Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.09.2019 року згідно якого у гр. ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 3, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При цьому об`єктивна сторона даного злочину характеризується діяннями, які полягають у порушенні правил безпеки руху у поєднанні із суспільно-небезпечними наслідками, тобто тілесними ушкодженнями у потерпілої особи, а також причинним-наслідковим зв`язком між діяннями та їх наслідками.

Дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом було встановлено, що причиною виникнення згаданої ДТП є саме порушення ОСОБА_4 п.п. 1.5, 1.7, 2.3(б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З огляду на викладене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_14 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.п. 1.7., 2.3.б), 2.3.д), 11.2., 12.1., 12.4., 12.9.б), 18.1, дорожнього знаку 5.45 та дорожньої розмітки 1.14.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, вчинив ДТП, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Ураховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, необережний характер інкримінованого ОСОБА_4 діяння, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місце проживання, шкодує за вчиненим, попросив пробачення у потерпілих, частково визнав цивільний позов, зважаючи, що покарання має на меті не лише кару, але і виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити основне покарання в межах ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України. Крім того, враховуючи перевищення швидкісного режиму в населеному пункті та наїзд на пішохода в межах пішохідного переходу, суд вважає за доцільне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_15 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 100000 грн., а також, просить вирішити питання судових витрат, стягнувши з ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому він просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 200000 грн.

За змістом частин 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Приписами ч.ч. 1-2, 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є, крім іншого, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка користується джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 1200 Цивільного кодексу України, в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Під час розгляду кримінального провадження судом була встановлена вина ОСОБА_4 , який під час керування автомобілем «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 порушив правила безпеки дорожнього руху, що у причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с. 140 том 2).

Моральна шкода, за ч. 2 ст. 23 ЦК, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, відповідно до абз. 2 ч. 3ст. 23 ЦК України, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, вимушені зміни в звичному укладі життя. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд стягує на користь потерпілого завдану в наслідок кримінального правопорушення моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку зі смертю сина, що призвело до незворотних негативних змін у його особистому житті та завдало глибоких моральних страждань. Суд враховує характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Враховуючи зазначені вище обставини, норми законодавства, суд вважає, що заявлений розмір завданої позивачу ОСОБА_16 моральної шкоди, є обґрунтованим та співрозмірним, а тому вимоги до ОСОБА_4 про стягнення 200000 грн. суми моральної шкоди на користь ОСОБА_16 підлягають задоволенню.

Положення частини 5 статті 128 КПК передбачають, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування

Відповідно до довідки №529 від 19.09.2019 року виданої Райгородоцькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_15 , 1994 року народження, проживала в цивільному шлюбі разом із ОСОБА_7 і знаходилась на повному його утриманні до дня його смерті. (а.с. 138 том 2).

Зі змісту довідки неможливо встановити на підставі яких документів Райгородоцькою сільською радою, Бердичівського району, Житомирської області видавалась зазначена вище довідка. Належним та допустим доказом підтвердження проживання у цивільному шлюбі могло б бути рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Потерпілою та її представником під час судового розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що потерпіла перебувала на повному утриманні загиблого та проживала з останнім в цивільному шлюбі.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_15 в належний спосіб не довела, що відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого, що дійсно проживала з потерпілим в цивільному шлюбі, суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням експертиз у сумі 4396,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 129, 368-371, 373-376 КПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) гривень 28 копійок витрат на залучення експертів під час проведення судових експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_16 задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_16 , моральну шкоду в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 відмовити.

Речові докази, а саме :

- автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити останньому;

- взуття загиблого ОСОБА_7 , передане на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області (вул. Покровська, 98, м. Житомир) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Потерпілим, які не були присутні у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_18