233 № 233/106/22
У Х В А Л А

20 березня 2023 року Костянтинівский міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області клопотання про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення застави по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 31 липня 2021 року) обвинуваченого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лукашівка Красноградського району Харківської області, громадянина України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000461 від 31 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав до суду клопотання про заміну запобіжного заходу, в частині суми застави, а саме просить зменшити розмір застави, до 31769,83 грн. Посилається на те, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2023 йому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 237900,00 грн. Зазначив, що відсутність у нього доходу та невеликі доходи його матері є підставою для зменшення розміру застави у даному кримінальному провадженні, з огляду на що просить зменшити розмір застави у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання за викладених в ньому обставин.

Захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання з урахуванням доходів сім`ї.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки попередньо визначений розмір застави у повній мірі забезпечує виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 237900 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, який у подальшому ухвалами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області неодноразово продовжувався.

При цьому, під час постановлення вказаних вище судових рішень було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до обвинуваченого відповідного запобіжного заходу, зокрема обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та особу обвинуваченого.

У відповідності до ч. 1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Крім того, у даному випадку суд не зобов`язаний корегувати розмір застави лише від доходів матері обвинуваченого, що не передбачено також діючим законодавством. Окрім майнового стану обвинуваченого, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, розмір застави визначається також залежно від суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених статтею 177 КУпАП, які посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка була встановлена при розгляді питання про застосування до підозрюваного (обвинуваченого) запобіжного заходу та його продовження, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, обсяг доказів, який вже наявний у матеріалах кримінального провадження, та те, що під час розгляду даної справи не встановлено нових обставин, які могли б вплинути на зменшення раніше обраного розміру застави, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення застави.

Керуючись ст.ст.176-178,182,194,196,201,369 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя