Справа № 466/8306/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1181/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання проумовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року

/

в с т а н о в и л а :

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання 07 лютого 2020 року.

Кінець строку відбуття покарання 07 лютого 2024 року.

Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 81 КК України посилаючись на те, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання, а саме: станом на 14.10.2022 відбув 2 роки 8 місяців 7 днів, не відбув 1 рік 3 місяці 23 дні, заохочувався 3 (три) рази, встановлений режим відбування покарання порушував один раз, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак згідно з ч. 14 ст. 134 КВК України вважається таким, що стягнень немає.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року в задоволенні клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради проумовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що за час відбування покарання тричі заохочувався, а також звертає увагу, що з вересня 2021 року по теперішній час працевлаштований у цеху № 2 (дільниця плетіння ротангом). ОСОБА_5 вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає умовно-достроковому звільненню.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 щодо доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цієї норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є факультативним заходом за наявності передумов суд має право, а не обов`язок застосувати звільнення. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення в тому числі тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: перебуваючи в УВП (№26) м. Чорткова з 12.02.2020 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією УВП (№ 26) не заохочувався.

Перебуваючи у державній установі «Личаківська виправна колонія (№ 30)» з 31.12.2020 допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи три рази заохочувався.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, а також те, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, вчиняв нові кримінальні правопорушення, неодноразово звільнявся умовно-достроково.

Окрім цього, відповідно до довідки ДУ «Личаківська виправна установа (№30), яка міститься у матеріалах справи, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2020 з засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілих 8720,96 грн та на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 6280,40 грн; вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2020 з засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілого 6784,32 грн та на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 4553,23 грн. Станом на 14.10.2022 в добровільному порядку відшкодовано лише 300,00 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_5 неодноразово судимий та вже раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин. Колегія суддів наголошує, що за своєю природою умовно-дострокове звільнення як кримінально-правовий захід застосовується у випадку, коли покарання виконало свою основну мету відповідно до ст. 50 КК України виправлення особи, а тому подальше його відбування вже не є необхідним.

Суд першої інстанції на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 і з таким висновком колегія суддів погоджується.

Апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4