Справа № 199/873/23
ВИРОК

іменем України

27.01.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 0000007 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2023, відносно:

ОСОБА_3 , яка народилась у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Привілля Лисичанського району Луганської області, українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, офіційно працевлаштованої у ТОВ «Нова Пошта № 72» на посаді оператора-фахівця, маючої статус внутрішньо переміщеної особи, не заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованої у будинку АДРЕСА_1 та проживаючої у квартирі АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 24 грудня 2022 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи у складському приміщенні поштового відділення «Нова Пошта №72», розташованому по вулиці Калинова, буд. 82д у місті Дніпро, разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є оператором поштового відділення «Нова Пошта№72». В цей час, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стався словесний конфлікт, з приводу невиконання функціональних обов`язків останньою, на що ОСОБА_4 відреагувала агресивно, та в ході якого у ОСОБА_3 , виник кримінально протиправний умисел спрямований на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці та в той же час, на фоні раніше виниклої суперечки, умисно нанесла один удар правою рукою не зігнутою у кулак, а саме внутрішньою стороною долоні, в завушну область з правого боку голови ОСОБА_4 , тим самим завдавши останній фізичного болю та не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

У гр. ОСОБА_4 , видимих тілесних ушкоджень не встановлено, діагноз: забій м`яких тканин, що не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними та неврологічною та ЛОР симптоматикою, тому при визначенні ступеню тяжкості, в рахунок не сприймається.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила дії, які пов`язані із завданням одного удару ОСОБА_4 , який завдав фізичного болю останній і не спричинив тілесних ушкоджень. До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченої, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 126 КК України, як такі що виразилися в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, яка свою вину визнала, офіційно працевлаштована, добре характеризується за місцем роботи, раніше не судима, має статус внутрішньо переміщеної особи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та згідно ст. 67 КК України відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 126 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: - Компакт-диск з відеозаписом з камер спостереження за 24.12.2022 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 -Почтовик