Справа № 344/5200/21
Провадження № 11-кп/4808/102/23
Категорія ч.2 ст. 296КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами: заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Івано-Франківського суду від 23 листопада.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, неодружений, з вищою освітою, працюючий неофіційно, раніше не судимий,-

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті вимог позову відмовлено.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), групою осіб за наступних обставин.

02.06.2018 року близького 04 години 30 хвилин ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленою особою, матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, знаходилися у громадському місці поруч з магазином «Дім кави», розташованим по вул. Грушевського у м. Івано-Франківськ, де також перебували потерпілий ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_14 .

В цей час у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, із потерпілим ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою.

У подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел на вчинення хуліганства, використовуючи малозначний привід та з метою провокації конфлікту, підійшов до ОСОБА_9 і грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, умисно наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_9 , завдавши йому фізичного болю.

У цей час невстановлена особа, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, приєднався до неправомірних дій ОСОБА_7 та прагнучи продемонструвати грубу силу та жорстокість, бажаючи за рахунок приниження ОСОБА_9 самоствердитися, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності сторонніх осіб, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, нанесла удар ліктем руки в обличчя потерпілого ОСОБА_9 . Внаслідок цих протиправних дій потерпілому заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми нижньої щелепи з двобічним переломом нижньої щелепи, що викликало необхідність проведення операції дренування щелепи, яке згідно висновку експерта №552 від 02.10.2018 є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_7 було доставлено працівниками патрульної поліції до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, а невстановлена особа, матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, залишила місце події у невідомому напрямку.

З вироком не погодилися прокурор, потерпілий та обвинувачений та оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах:

- прокурор вважає вирок незаконним, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що суд, призначив покарання без урахування тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність, не дав їм належної оцінки. На його думку, обвинуваченого безпідставно звільнено від відбування покарання з випробуванням. Наголошує, що застосування ст.75 КК України не сприятиме досягненню мети покарання передбаченої законом.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України у виді 1 року обмеження волі.

- представник потерпілого вважає вирок незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.

Покарання вважає таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Також вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_9 в результаті злочину вчиненому групою осіб.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання та вирішення цивільного позову скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

- призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців;

- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 198867,1 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1132,9 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

- обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок незаконним, прийнятим без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також недоведеними є ті обставини, які судом першої інстанції визнані встановленими. Зауважує на відсутності доказів того, що він перебував у стані алкогольного сп?яніння та наніс удар потерпілому ОСОБА_9 . При цьому зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою докази, які спростовують обвинувачення. Так потерпілий звертався до поліції із заявою про злочин, де зазначав, що невідома особа нанесла йому удар в обличчя та зламала щелепу. Потерпілий та свідок ОСОБА_14 на досудовому слідстві давали показання, якими спростовували той факт, що ОСОБА_7 наніс потерпілому удар. Суд оцінюючи показання потерпілого та свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні не врахував зміну ними своїх показань, що викликає сумнів у їх достовірності. Також, обвинувачений зауважує, що не мав умислу на порушення громадського порядку, а словесно з?ясосував з потерпілим раптово виниклі неприязні стосунки, оскільки той образливо висловився на його адресу. Така поведінка не містить складу злочину передбаченого ст.296 КК України. Крім того, обвинувачений не знає особу, яка вдарила потерпілого і не діяв з цією особою спільно, тому не повинен відповідати за заподіяні потерпілому тілесні ушкодження.

Просить оскаржуваний вирок скасувати та виправдати його за відсутністю в його діях події та складу злочину.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор, потерпілий та його представник підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти скарги обвинуваченого.

Обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні скарг прокурора та потерпілого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,пояснення та промови сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Статтею 296 КК України передбачається кримінальна відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для кваліфікації діяння за ст.296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Проте, суд першої інстанції вищевказаних вимог Закону не дотримався, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав доведеними обставини, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_15 відбулася словесна сварка із використанням образ та нецензурної лайки, внаслідок якої раптово виникли неприязні стосунки. Це стало причиною того, що ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_16 та наніс йому удар рукою в обличчя.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції не була дана належна правова оцінка та не викладені мотиви, з яких суд дійшов висновків, що така поведінка обвинуваченого зумовлена умислом грубо порушити громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства.

Заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи обвинуваченого, щодо однобічності оцінки доказів. Так, сторона захисту заявляла клопотання про необхідність надання критичної оцінки показанням потерпілого та свідка ОСОБА_14 з приводу зміни ними показань, які вони давали на досудовому слідстві. Для цього суду були надані копії протоколів допитів зазначених осіб. Проте, суд першої інстанції зазначене клопотання належним чином не вирішив та не усунув сумніви сторони обвинувачення у достовірності показань потерпілого та свідка ОСОБА_14 наданих в суді.

Слід зауважити, що свідок ОСОБА_17 був очевидцем подій злочину, а тому його показання в суді є вкрай важливим джерелом доказів винуватості ОСОБА_7 і підлягають всебічній та детальній оцінці щодо достовірності.

Крім того, заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи сторони захисту, що судом першої інстанції не надано правової оцінки протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2018 року поданою потерпілим ОСОБА_9 , де він повідомляє, що невідома особа нанесла тілесне ушкодження в область голови (тобто одна особа).

Таким чином, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені порушення діючого кримінального процесуального законодавства є істотними та тягнуть безумовне скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Окрім іншого, суд першої інстанції, з огляду на визнання доведеним вчинення злочину групою осіб, всупереч бажання потерпілого, змінив солідарну відповідальність на дольову, що суперечить вимогам ст.1190 ЦК України.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з дотриманням всіх вимог кримінального процесуального законодавства, вирішити цивільний позов та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги: заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4