Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/475/22
Провадження № 1-кп/499/13/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000355 від 29 липня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ганна-Покровка, Ширяївського району Одеської області, громадянка України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 приблизно о 20:00 годині 29.07.2021 під час спілкування з дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та інспектором ГРПП того ж відділення поліції ОСОБА_7 , які перебували у форменому одязі та виконували покладені на них службові обов`язки, виник умисел на вчинення опору співробітникам поліції під час виконання ними службових обов`язків.

Реалізуючи свій умисел на вчинення опору співробітникам поліції ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почала вести себе агресивно, висловлюватись нецензурною лайкою на адресу поліцейських та погрожувати фізичною розправою. Ігноруючи законні вимоги поліцейських припинити дії, які порушують громадський порядок і спокій громадян, не бажаючи підкорятися законним вимогам поліцейського, фізично протидіяла останньому, а саме спочатку кинувши кулькову ручку в обличчя ОСОБА_6 , а потім вчинила напад на нього, у ході якого завдала удар кулаком правої руки в ліве плече.

В подальшому, з метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_4 дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» застосував до ОСОБА_4 спецзасіб сльозогінної та дратівної дії «ТЕРЕН-4».

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, за кваліфікуючими ознаками - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

29.07.2021 приблизно о 20:00 годині під час спілкування з дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та інспектором ГРПП того ж відділення поліції ОСОБА_7 , які перебували у форменому одязі та виконували покладені на них службові обов`язки, у ОСОБА_4 виник умисел на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

На виконання свого злочинного умислу, під час перебування на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 виявляючи явну неповагу до працівника правоохоронного органу, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, підійшла до працівника поліції ОСОБА_6 та завдала три удари руками в область обличчя та шиї працівнику правоохоронного органу, від яких останній впав на проїжджу частину вулиці.

Умисними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинила працівнику правоохоронного органу ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді множинних саден лиця і шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , в скоєних діяннях визнала себе винною повністю, підтвердила у своїх свідченнях сутність пред`явленого їй обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь, в скоєнному розкаялася.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинувачену.

Потерпілий у судовому засіданні погодився щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, повідомив суду ,що обвинувачена визнала свою вину та вибачилась за вчинене, та вони примирилися, просив строго не карати.

Обвинувачена та її захисник також не заперечили, щодо розгляду кримінального провадження у порядку ст.349 КПК України не досліджуючи обставини справи, а обмежившись дослідженням даних, що характеризують обвинувачену

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності її позиції, їй роз`яснено про позбавлення її права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи які характеризують особу обвинуваченої, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та за ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, вислухавши прокурора, покази обвинуваченої, яка свою визнала в повному обсязі, потерпілого, який в свою чергу підтвердив що претензій до обвинуваченої ні морального ні матеріального характеру не має, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєних кримінальних правопорушеннях передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України є доведеною, в її діяннях має місце склад кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, як обставину яка пом`якшує покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, яка обтяжує покарання.

При вивченні особи обвинуваченої судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, офіційно не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей.

При вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженої, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне засудити обвинувачену ОСОБА_4 до покарань передбачених санкціями ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України з урахуванням вимог ст.. 70 КК України.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винної і запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_4 скоїла нетяжкі кримінальні правопорушення, провину у яких визнала, усвідомила протиправність своєї поведінки, щиро розкаялася, раніше не судима, має постійне місце проживання, та неповнолітніх дітей, тому вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити останню від відбування покарання з випробуванням.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обрано.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме : поліцейську футболку поло та фрагмент тканини з написом «Поліція»; аудіо-відео записи, які зберігаються на оптичному носії інформації типу «PLEOMAX» «DVD+-R 16» «4,7 GB 120 min, RW» необхідно знищити.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.342 , ч.2 ст.345 КК України, і на підставі санкцій даних статей призначити їй покарання

за ч. 2 ст. 342 КК України - 2 (два) років позбавлення волі ;

за ч.2 ст.345 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі .

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання - позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі - поліцейську футболку поло та фрагмент тканини з написом «Поліція»; аудіо-відео записи, які зберігаються на оптичному носії інформації типу «PLEOMAX» «DVD+-R 16» «4,7 GB 120 min, RW» знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Івановський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8