Справа № 127/463/23
Провадження №11-кп/801/374/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

за участі сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

захисника : ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2023 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2023 року повністю та постановити нову ухвалу, якою задоволити заяву ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена всупереч вимогам чинного кримінально- процесуального законодавства України та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник посилається на те, що ОСОБА_7 на даний час відбув понад 27 років призначеного покарання, не допускає порушень та норм поведінки та режиму утримання, має заохочення.

06.11.2022 набрали чинності Закони України № 2689-IX вiд 18.10.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та № 2690-IX вiд 18.10.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах

воєнного стану».

Зазначеними законами були внесені зміни до КК, КПК та КВК, зокрема, щодо гуманiзацiї окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у видi довічного позбавлення волі.

Так, Законом № 2690-IХ внесенi змiни до положень статтi 82 КК, якими визначено можливiсть заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

В оспорюваному рiшенні суд не врахував норми рішень ЄСПЛ.

Неправильне застосування кримінального закону полягає у незастосуванні Конституції України, як норми прямої дії, що має найвищу юридичну силу, зокрема ст. 29, ст. 55.

Суд жодним чином не захистив права ОСОБА_7 , також ст. 81 КК України якою встановлено, що умовно-дострокове звільнення застосовується до осіб всіх засуджених.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, засудженого, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції врахував та ретельно перевірив всі обставини, які мають значення для прийняття правильного судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Миколаївського обласного суду від 31.10.1997 за пунктами «г», «е», «ж», «з» та «і» статті 93 Кримінального кодексу України (далі - КК) до остаточного покарання у виді смертної кари - розстрілу.

Ухвалою Верховного Суду України від 08.01.1998 зазначений вирок суду залишений без змін.

Постановою Миколаївського обласного суду від 02.06.2000 вирок Херсонського обласного суду від 31.10.1997 змінений, покарання у вигляді смертної кари ОСОБА_7 замінене на довічне позбавлення волі.

На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_7 , будь-яким законом не усунута.

Посилання захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на недотримання судом першої інстанції положень Конституції України, ст. 3 Конвенції з прав людини та неврахування рішення ЄСПЛ суд апеляційної інстанції є безпідставними.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яке розтлумачене в рішенні ЄСПЛ від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, Високий Суд зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції.

Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого.

В справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Оthers v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи рішення суд першої інстанції належним чином умотивував свої висновки, з посиланнями на практику Європейського суду з прав людини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Рішення Конституційного Суду України № 6-(ІІ)/2021 від 16.09.2021, рішення ЄСПЛ.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що жодних даних, що засуджений ОСОБА_7 до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення звертався вже до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України матеріали провадження не містять.

Таким чином, КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого після звернення його до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким його видом, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції щодо неможливості застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є вірними і ґрунтуються на положеннях національного законодавства України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції з урахуванням положень ст.537, 539 КПК України є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2023 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4