Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 005011 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Калинковичі Гомельської області Республіки Білорусь,

громадянина Республіки Білорусь, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 15 вересня 2020 року близько 15 години 15 хвилин він, знаходячись у приміщенні фітнес-клубу Спорт Лайф, розташованого на першому поверсі бізнес-центру Бізнес парк Протасов, що на вул. Миколи Грінченка, 2/1 в м. Києві, з метою повторного таємного викрадення чужого майна зайшов у приміщення чоловічої роздягальні, скориставшись тим, що за його діями, ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замка відчинив комірку № 154 і таємно викрав звідти грошові кошти в сумі 1 200 доларів США та 18 600 гривень, які належали ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдава потерпілому майнової шкоди на загальну суму 52 200 гривень.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.11.2022 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 07.01.2023 включно. Також обвинуваченому визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148 860 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на нього у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру застави з 60 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилаючись на положення ч.4 ст.182 КПК України, якою визначено критерії, якими має керуватись суд при визначенні розміру застави, практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що розмір застави має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Вважає, що суд не врахував, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, сімейний стан ОСОБА_7 , який має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує разом із співмешканкою ОСОБА_10 , а також малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в Республіці Білорусь. Після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України ОСОБА_10 разом з дитиною виїхала до Нідерландів, сам обвинувачений є громадянином Білорусі, тривалий час перебував під вартою, після зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт 14.07.2022 з об`єктивних причин не міг працювати, у зв`язку з чим визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого та його сім`ї в реаліях сьогодення.

Також захисник вказує про відсутність ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Так, стороною обвинувачення відкрито стороні захисту всі матеріали досудового розслідування, і в них відсутні факти, відомості або документи, які б давали підстави стверджувати, що ОСОБА_7 , який раніше не судимий, вчинив чи вчиняє незаконний вплив на учасників судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадженнядокази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що більш м`якi запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання вказаним ризикам.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа Панченко проти Росії).

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бекчиєв проти Молдови).

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, зважаючи на те, що його родина перебуває за кордоном, сам він є громадянином Білорусі.

Дав суд належну оцінку і тому, що обвинувачений вже ухилявся від суду, оскільки після зміни йому 14.07.2022 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не виконав умови цього запобіжного заходу, залишив місце проживання, у зв`язку з чим було оголошено його розшук, і він був затриманий в м. Трускавець. Крім того, ОСОБА_7 є підозрюваним у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень в інших кримінальних провадженнях, досудове розслідування в яких здійснюється слідчими органів Національної поліції України у Вінницькій, Одеській, Харківській областях.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений, який є громадянином іншої держави і у якого, взагалі, відсутні зв`язки з Україною як країною переслідування, зважаючи на його неналежну процесуальну поведінку, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу з визначенням мінімального розміру застави не буде доцільним, не забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі суд не мотивував своє рішення існуванням ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а так само незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3