Ст. 1 із 5
Справа № 297/393/22
У Х В А Л А

27 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка Ленінського

району Автономної Республіки Крим, громадянина

України, зареєстрованого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст.15, п.п 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0001136, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

26 грудня 2022 року до суду від прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб без визначення розміру застави, яке мотивоване наступним.

ОСОБА_6 обвинувачується у закінченому замаху на викрадення людини з корисливих мотивів, вчинене організованою групою, та закінченому замаху на умисне вбивство, викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення, у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.146, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому тяжкого

Ст. 2 із 5

та особливо тяжкого злочинів підтверджується зібраними в ході досудовим розслідуванням доказами, а саме: рапортом УСР м.Києві ДСР НП України про виявлення готування до кримінального правопорушення (злочину) відносно ОСОБА_10 від 04.01.2021 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 11.01.2021 року; протоколом огляду події від 11.01.2021 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 11 січня та 01 лютого 2021 року; реєстраційними картами на ім`я ОСОБА_14 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період часу з 30 листопада по 02 грудня 2020 року; реєстраційними картами на ім`я ОСОБА_6 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період часу з 03 по 04 грудня 2020 року; протоколом огляду флеш-карти від 15.01.2021 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 29.01.2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2021 року, під час якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2021 року, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 ; службовою запискою про повідомлення, отримане від громадянина від 10.03.2021 року МППУ №21/12; протоколами за результатами проведення НСРД аудіо, відео контролю особи від 01 та 17 березня 2021 року; протоколом затримання ОСОБА_6 - підозрюваного у вчиненні злочинів від 11.06.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.06.2021 року; протоколами за результатами проведення оглядів від 11.06.2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.06.2021 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 16.06.2021 року; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами в їх сукупності. Згідно ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у яких обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжким та особливо тяжким злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Підствою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаних кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 може переховуватись від суду, з урахуванням того, що він більшість часу проживає на території Республіки Сербія та постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків на території України не має (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших осіб, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, незаконний вплив на яких може нівелювати зібрані стороною обвинувачення докази вини обвинуваченого, які будуть надані в суді, адже обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки вчинив кримінальні правопорушення проти волі, честі, гідності особи, а також проти життя та здоров`я особи, які не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі, тому перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе вчинити дії направлені на доведення злочину до кінця (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). З часу обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу вищезазначені ризики не зникли, не зменшились та наявні до цього часу в повному обсязі. У зв`язку з викладеним єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до обвинуваченого є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 просив задовольнити вказане клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжити стосовно ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з підстав наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які на даний час не зменшилися і продовжують існувати на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав того, що у

Ст. 3 із 5

нього вилучили всі документи (паспорта), які б надавали право йому для перетину українського кордону, що включає ризик його переховування від суду. Подальше право для виступу надав своєму захиснику.

Захисник ОСОБА_8 вказав про наявність у ОСОБА_6 місця проживання, що підтверджено договором оренди від 07.11.2022 року, відповідно до якого орендодавець несе відповідальність за проживання обвинуваченого у приміщенні, яке є житловим. Статтею 199 КПК України регламендовано порядок продовження строку тримання під вартою, частиною четвертою якою передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто відповідно до статті 184 КПК України, а саме частина 2 даної статті говорить, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається обвинуваченому до початку розгляду клопотання. Стаття 193 КПК України, регламентує порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, який згідно частини 2 статті 193 КПК України, передбачає порядок дослідження речових доказів, документів, на які посилається прокурор. Будь-яких документів, на які посилається прокурор суду не надано, обставини, які вказують на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, виходять виключно з переліку даної статті, будь-яких доказів в підтвердження цього прокурором не надано. Тому без наявності передбачених кримінально-процесуальним кодексом документів і доказів є неможливим розгляд даного клопотання і вирішення питання стосовно продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . При цьому, прокурор не обґрунтував наявність підозри, до матеріалів справи не долучено жодних доказів вини останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, окрім наявності його підзахисного, який знаходиться під вартою, а також жодних доказів з приводу наявності ризиків, які є підставою для продовження строку тримання під вартою та на які вказує у клопотанні прокурор жодним чином не доведено. На підставі вищенаведеного, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, однак у разі застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою орендованої квартири.

Заслухавши клопотання прокурора ОСОБА_5 , думки інших учасників судового провадження з приводу даного клопотання, суд прийшов до наступного.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на строк до 05 січня 2023 року включно.

До вказаної дати суд не має можливості закінчити розгляд вказаного кримінального провадження.

У відповідності до вимог частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 4 із 5

Вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу (пункти 35, 51 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

При вирішенні питання щодо доцільності продовження відносно ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину та існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме він може: переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від суду; може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, зокрема, може вчиняти дії, спрямовані на доведення злочину до кінця.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі обставини, зазначені в ст.178 КПК України, а саме: ОСОБА_6 офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів та міцні соціальні зв`язки в Україні, він сам стверджує, що він є громадянином Сербії.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від суду, незаконного впливати на потерпілого, свідків, продовжити свою злочинну діяльність з огляду на те, що злочини не були доведені до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , тому він, у такому разі зможе вчиняти дії, направлені на доведення злочину до кінця або вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є занадто м`яким і недоцільним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає перебування обвинуваченого під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. Осіб, які поручилися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним і неефективним, так як він не має зареєстрованого нерухомого майна, місця постійного проживання та соціальних зв`язків на території України.

При цьому суд не може визнати переконливою обставиною для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надану

Ст. 5 із 5

стороною захисту ксерокопію договору оренди, укладеного 07 листопада 2022 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_15 та фізичною особою ОСОБА_16 на строкове оплатне володіння та користування ОСОБА_6 об`єктом нерухомого майна приміщенням площею 40 м.кв., яке знаходиться в АДРЕСА_2 , оскільки, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.11.2007 року № 16720419, об`єкт нерухомості, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 є нежилим приміщенням.

Тому доводи сторони захисту з приводу наявності підстав для застосовування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з обставин наявності місця проживання в обвинуваченого, суд відхиляє, оскільки належних і достовірних відомостей, які свідчили б про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 житла (саме житлового приміщення) захисником не надано.

Також суд вважає необгрунтованими доводи захисника про відсутність, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, необхідних документів і доказів на підтвердження всіх викладених у клопотанні обставин для продовження строку тримання під вартою, оскільки такі докази і документи вже були надані прокурором при внесенні клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і містяться у матеріалах кримінального провадження.

Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тому необхідно продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строк запобіжного заходу виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Згідно вимог п.1 ч.4 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на викрадення людини з корисливих мотивів, вчинене організованою групою, та закінченому замаху на умисне вбивство, викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення, у складі організованої групи, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Тому клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави до 24 лютого 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3