Справа № 459/509/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/40/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження № 0000875 від 24.11.2021 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської областівід 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 21 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк у 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 24.11.2021року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено до 21.01.2023 року.

Арешти, накладені згідно з ухвалами слідчого судді від 26.11.2021 року (т. 1, а.с. 143-145, 152-154, 163-165), - скасовано.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 1029 грн витрат на залучення експерта.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_6 приблизно о 20:00 год. 23.11.2021 року у квартирі АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_10 , з метою завдання шкоди здоров`ю останнього, умисно наніс йому невстановленим тупим предметом кілька ударів у ділянку живота, що призвело до гострої крововтрати, від якої настала смерть останнього, тобто завдав умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним і засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Долю речових доказів, просить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а долю процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ухвалюючи судове рішення, суд не надав значення встановленим у судовому засіданні обставинам поведінки засудженого ОСОБА_6 після нанесення ним тілесних ушкоджень своєму батьку ОСОБА_10 , а саме те, що жодних дій з приводу надання йому медичної допомоги він не вчиняв, чим на думку сторони обвинувачення також доводиться умисел на заподіяння потерпілому смерті, чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки в подальшому судом змінено кваліфікацію з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 2 ст. 121 КК України.

Вважає, що такі висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки з показань ОСОБА_6 вбачається, що останній не визнавав обставин нанесення ним тілесних ушкоджень батьку в область черевної порожнини, від чого і наступила його смерть, а лише вказував на спричинення йому ударів сковорідкою по голові, від чого він отримав лише легкі тілесні ушкодження, що свідчить про намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за умисне вбивство, уникнувши таким чином справедливого покарання.

На думку апелянта, суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, змінивши кваліфікацію з умисного вбивства, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положення ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у встановленому порядку, дослідженими у судовому засіданні та проаналізованими судом першої інстанції доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що є матір`ю обвинуваченого, з потерпілим перебувала у шлюбі близько 20 років, однак на момент події були розлученими та проживали окремо. Очевидцем події вона не була, однак зазначила, що між обвинуваченим та потерпілим відбувалися постійні суперечки та сварки, кожен з них вживав алкоголь, при зустрічі між ними відбувалися суперечки та бійки. ОСОБА_6 зателефонував до неї ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив, що потерпілий ОСОБА_10 помер;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно з якими вона є сестрою ОСОБА_6 . Зазначила, що між обвинуваченим та потерпілим часто виникали суперечки та бійки, коли останні були в стані алкогольного сп`яніння. 23.11.2021 року до неї зателефонував брат, та повідомив, що ОСОБА_6 прийшов додому п`яний та почав його ображати, в результаті цього виникла суперечка. Чи був що хтось присутній у квартирі під час події, їй не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких він є сусідом обвинуваченого та потерпілого. Зазначив, що останні іноді сварилися, голосно стукали дверима, однак того дня криків чути не було. Хто був ініціатором суперечки, йому не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких 23.11.2021 року потерпілий перебував у нього вдома, вони разом вживали алкоголь та розмовляли, жодних тілесних ушкоджень у нього не було. Близько 19:00 год. ОСОБА_10 пішов додому та більше не приходив, алкоголю випили не багато, тому останній не був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Зазначив, що потерпілий розповідав йому про те, що між ним та обвинуваченим виникали суперечки та бійки, однак він цього не бачив;

- показаннями експерта ОСОБА_15 , який пояснив, що ним було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 . В останнього були виявлені тілесні ушкодження на голові, а також тупа травма живота, яка утворилася внаслідок не менше як двох ударів твердим тупим предметом, встановити який неможливо, у черевну порожнину. Вказав, що з травмами, які ОСОБА_10 отримав внаслідок ударів, останній міг вчиняти активні дії протягом короткого проміжку часу - близько години. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок гострої крововтрати , що наступила в результаті тупої травми живота, яка була виявлена при експертизі трупа останнього та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння;

- заявою ОСОБА_6 , відповідно до якої надає дозвіл працівникам поліції на огляд помешкання за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що він заподіяв тілесні ушкодження своєму батькові ОСОБА_10 , від яких останній помер (т.1, а.с. 133);

- протоколом огляду місця події від 24.11.2021 року, згідно з яким у квартирі АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_10 , який знаходився в горизонтальному положенні на спині з нашаруванням крові на обличчі та вушних раковинах (т. 1, а.с. 134-138);

- висновками експертів № 264/2021 від 24.12.2021 року, № 4763/2021-т від 06.12.2021 року, № 2958/2021 від 13.12.2021 року, № 1842/2021-ім від 06.21.2021 року, № 1855/2021-ім від 03.12.2021 року, № 1871/2021-ім від 15.12.2021 року, № 592/2021ц від 17.12.2021 року, № 593/2021ц від 17.12.2021 року, № 594/2021ц від 17.12.2021 року, № 1849/2021-ім від 17.12.2021 року, № 1848/2021-ім від 17.12.2021 року, № 1843/2021-ім від 17.12.2021 року, № 1844/2021-ім від 17.12.2021 року, № 1847/2021-ім від 20.12.2021 року, № 1845/2021-ім від 21.12.2021 року, № 1850/2021-ім від 21.12.2021 року, № СЕ-19/114-21/22352-Д від 23.12.2021 року, № 91 від 23.09.2022 року та № 700 від 17.12.2021 року.

На переконання колегії суддів, твердження сторони обвинувачення про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_16 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 115 КК України є безпідставними з огляду на наступне.

Так, умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч.2 ст. 121 КК України), і умисного вбивства (ч.1 ст. 115 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

З установлених судом першої інстанції обставин справи вбачається, що ОСОБА_6 приблизно о 20:00 год. 23.11.2021 року у квартирі АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_10 , з метою завдання шкоди здоров`ю останнього, умисно наніс йому невстановленим тупим предметом кілька ударів у ділянку живота, що призвело до гострої крововтрати, від якої настала смерть останнього, тобто завдав умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У ході допиту обвинуваченого в суді першої інстанції, що було підтверджено ним і в апеляційному суді, 23.11.2021 року, близько 20:00 год., він зайшов у двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , у якій проживав він та його батько - ОСОБА_10 . У квартирі був його батько. Проходячи через кімнату батька, яка є прохідною, останній почав його ображати і в подальшому душити за шию. Ця сутичка тривала 2-3 хвилини. Вирвавшись, він пішов на кухню, звідки взяв сковорідку для самозахисту. Повертаючись до своєї кімнати, батько наніс йому удар по нозі та обличчі, в результаті чого з носа почала текти кров, у відповідь він наніс батькові два удари в тім`яну частину голови вищевказаним предметом, від яких останній присів та впав на підлогу на спину. Перебуваючи у своїй кімнаті, обвинувачений почув, як батько просив у нього їсти та у відповідь на його прохання пішов на кухню, підігрів їжу, приніс її у кімнату батька та поставивши її на столі, після чого повернувся у свою кімнату. Через деякий час потерпілий прийшов до нього в кімнату та почав знову ображати, в результаті чого він виштовхнув батька з кімнати та, зачинивши двері, ліг спати. Ударів батькові в живіт того дня він не наносив. Усі ці події в сукупності тривали 15-20 хвилин. Прокинувшись вранці наступного дня, приблизно об 11:00 год., він побачив батька, який лежав на підлозі на спині та на тому самому місці, на яке він упав днем раніше від удару сковорідкою, без ознак життя. Тоді він викликав швидку допомогу, зателефонував матері, випив горілки та вийшовши на вулицю та сів на лавку. Зазначив, що коли прийшов додому того дня, батько уже був з ознаками побиття, його куртка була брудною, обличчя було опухлим, були сліди крові. Вказав, що батько часто скаржився на болі в животі, у день події він був у стані алкогольного сп`яніння, суперечки між ними виникали часто, але бійок не було. Наміру позбавляти батька життя у нього ніколи не було.

Наведене також підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали, що до події злочину хоча між обвинуваченим та потерпілим інколи виникали суперечки та сварки, кожен з них вживав алкоголь, однак стосунки між ними не були неприязними.

Також про відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілому свідчить і те, що обвинувачений добровільно припинив свої злочинні дії й після завдання ударів потерпілий був живий не менше 20-30 хв.

Крім цього, будь-яких даних про те, що обвинувачений свідомо завдавав удари в живіт, наперед знаючи, що такі удари призведуть до тупої травми живота, яка проявилась розривом печінки, розривом селезінки, крововиливом в биржу тонкого кишківника, ускладненої кровотечею в черевну порожнину та яка призведе до гострої крововтрати і смерті потерпілого, стороною обвинувачення не здобуто.

На підставі вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що обвинувачений, завдаючи удари у ділянку живота потерпілого, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, припускав, що такими ударами буде заподіяно травму живота та передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а до настання смерті потерпілого від таких ушкоджень ставився необережно.

За таких обставин, твердження сторони обвинувачення про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України у ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який молодого віку, не працює, неодружений, без судимості, його характеристику як такого, стосовно якого скарг не надходило, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обставини, що обтяжують покарання, зокрема вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах та правильно призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу, подану прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 безпідставною, та вважає вирок суду законним та обґрунтованим й підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської областівід 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою - з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4