Справа № 463/7394/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1017/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2022 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР за заявою від 02.10.2022 року.

встановила:

Цією ухвалою буловідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань на підставі його заяви від 02 жовтня 2022 року.

Із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.10.2022 року вбачається, що заяву було подано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про вчинення, на думку скаржника, головою суду Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 367, 382 КК України. Станом на день подачі скарги відомості в ЄРДР не внесено, кримінальне провадження не розпочато. Скаржник вважав, що така бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, а тому просив скаргу задоволити.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що заява ОСОБА_7 не містить конкретних фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення головою суду Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 , за ст. 364, 367, 382 КК України при винесенні ухвали у справі 208/11811/18. За своїм змістом вказана заява ОСОБА_7 зводиться до незгоди із рішеннями та професійною діяльністю судді.

Слідчий суддя зазначив, що здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо суперечить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Не погоджуючись з даною ухвалою адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу у якій просить скасували ухвалу слідчого судді; постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осібТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 02.10.2022 стосовно голови суду Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 , за ст. 364, 367, 382 КК України.

Апелянт вважає, що судовий контроль, який здійснюється слідчими суддями при розгляді скарг на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично передбачає необхідність забезпечення належного реагування на випадки ініціювання особою питань, пов`язаних з реалізацією завдань кримінального провадження як щодо захисту від кримінальних правопорушень, та і стосовно того, щоб кожен хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Апелянт наполягає, що слідчим суддею не встановлено, що прийняте суддею ОСОБА_8 11.05.2022 рішення було предметом розгляду судів апеляційної та касаційної інстанцій та скасовано, що є порушенням ч.3 ст. 370 КПК України. Відтак міркування слідчого судді є помилковим про те, що подача заяви про злочин від 02.10.2022 є незгодою з прийнятим рішенням.

Апелянт зазначає, що у заяві детально зазначено всі дії судді ОСОБА_8 по справі № 308/11811/18, але слідчий суддя через недбалість доводи не врахував, зокрема і те, що дії судді ОСОБА_8 при винесені ухвали 11.05.202 унеможливили виконання рішення по цій же справі прийняті раніше тим же суддею ОСОБА_8 , а це свідчить про неналежне виконання своїх посадових обов`язків та використання службового становища суддею і є діями, які містять всі ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 364, 367, 382 КК України. Такі дії спричинили укладення керівником контракту з іншою особою ніж та яка визначена у рішенні суду, яке набрало законної сили у справі №м 308/11811/18.

Проігнорувавши наявні докази слідчий суддя безпідставно зробив хибні висновки щодо змісту та обставин правовідносин та фактів викладений у заяві від 02.10.2022.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальним правопорушенням) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 02.10.2022 адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подала скаргу на бездіяльність дізнавача ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, стосовно невнесення відомостей в ЄРДР за заяву про вчинення злочину, за ст.ст. 364,367, 382 КК України, головою Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_8 , яке полягає у винесені ухвали про відмову зміни сторони виконавчого провадження у справі № 208/11811/18 від 11.05.2022.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у задоволені скарги адвоката ОСОБА_6 обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретних подій злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також мотиву, прямого умислу чи зацікавленість посадових осіб, зокрема судді ОСОБА_8 .

Мотиви скаржника по суті є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з діяннями та рішеннями прийнятими суддею.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, оскільки, зі змісту заяви слідує, що суддею ОСОБА_8 , на думку заявника, винесені незаконні рішення які суперечать один одному.

Однак слідчим суддею вірно зазначено, що у відповідності до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Виключно законами України визначаються судоустрій та судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття у них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий (рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року у справі № 6-рп/2001).

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й керуються верховенством права.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено: є неприйнятною можливість притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійсненні судових функцій. КРЄС вказує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

Окрім того, як зазначено у пункті 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (від 17 листопада 2010 року), тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.

В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Таким чином в ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначено, що заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, оскільки в поданій заяві не міститься даних, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення,а лише являється особистою оцінкою заявника дій судді по прийнятих ним рішеннях.

Слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20.10.2022 є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2022року, якою відмовлено у задоволенні в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР за заявою від 02.10.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: