Справа № 755/602/23
№ 1-кс/755/511/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, із середньою освітою, працюючому не офіційно вантажником, не одруженому, інваліду 3-ї групи, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Захисник - адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у порядку ст. 201 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що у відділі дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000128 щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000128 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

27 лютого 2023 року слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перекваліфіковано кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

27 лютого 2023 року прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 визначено підслідність кримінального провадження № 0000128, відомості про яке 13.01.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за відділом дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

У межах даного кримінального провадження було попередньо встановлено, що 12.01.2023 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, надійшло повідомлення із «103», що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс ножові поранення брату - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Діагноз: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа; правобічний пневматорикс та непроникаюче колото-різане поранення зліва.

13 січня 2023 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину і того ж дня, йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

14 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У ході подальшого досудового розслідування було призначено та проведено судово-медичну експертизу та відповідно до висновку експерту № 042-142-2023 від 14.02.2023 року, під час звернення за медичною допомогою 12.01.2023 року о 20:10 у ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана на правій передньо-боковій поверхні грудної стінки між парастернальною та передньою під паховою лініями на рівні 5-го ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, перпендикулярно поверхні тіла, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, дном рани є хрящова частина 5 ребра; непроникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці в правому підребер`ї, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, зверху-вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки.Відповідно до п. п. 4.6 та 2.3.3. «Правил», кожне з вищевказаних тілесних ушкоджень, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. «Проникаючий» характер зазначеного ушкодження грудної клітини не підтверджений об`єктивними клінічними даними, тому, відповідно п. 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України, слід утриматись від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу.

Тобто, враховуючи викладене, у даному кримінальному провадженні були встановлені обставини, які існували раніше, але про які не було відомо слідчому, прокурору, захисту на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 та, які стали підставою до перекваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до класифікації, віднесено до проступків.

Відповідно до положень ст. 299 КПК України, під час досудового розслідування кримінальних проступків не допускається застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, застави та тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 утримується у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», з 14 січня 2023 року в зв`язку з чим, під час провадження досудового розслідування протягом майже двох місяців обмежений у правах та свободах, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості.

Станом на 28.02.2023 року сплив термін, який перевищує 30 днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, відповідно вимог ч. 5 ст. 201 КПК України.

Крім того, з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено ряд обставин. Зокрема, ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в тому, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження, дає правдиві покази, сприяє досудовому розслідуванню, має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2001 року та до теперішнього часу з діагнозом: «розумова відсталість», внаслідок чого, останньому встановлено 3-тю групу інвалідності з дитинства, потребує надання відносно нього амбулаторної психіатричної допомоги.

Потерпілий ОСОБА_4 немає до підозрюваного жодних претензій, вони між собою примирилися, ніякого тиску на свідків чи потерпілого не здійснюється і не буде здійснюватись, оскільки підозрюваний свою вину визнає, обставини у кримінальному провадженні не оспорює. Крім того, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу.

Таким чином, буде достатнім застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді особистого зобов`язання, що забезпечить з його боку належну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримала клопотання у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що в ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу, відповідно до якої, тілесні ушкодження, що завдані потерпілому, відносяться до легких тілесних ушкоджень і враховуючи це, кримінальне правопорушення було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень є кримінальним проступком, а при ньому не допускається застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнає свою вину, має постійне місце проживання у м. Києві, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, активно сприяє досудовому розслідуванню, потерпілий примирився з її підзахисним, а тому прохала змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, оскільки, дійсно, наявні підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у зв`язку із перекваліфікацією кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку захисника, підозрюваного та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зокрема, відповідно до п. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.01.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та13.01.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

14 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У подальшому, постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 від 27.02.2023 року кримінальне правопорушення перекваліфіковане з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та відповідно до постанови прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 27.02.2023 року, підслідність кримінального провадження № 0000128 визначено за відділом дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно із ст. 299 КПК України, під час досудового розслідування кримінальних проступків як тимчасовий запобіжний захід застосовується затримання особи на підставах та в порядку, визначених цим Кодексом, а також такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та особиста порука.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Києві, раніше не судимий, відсутні відомості щодо впливу на потерпілогота свідків у даному кримінальному провадженні, або перешкоджання кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки на даний час саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 194, 201, 299, 309, 369-372КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти, згідно зі ч. 5 ст. 194 КПК України, на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не відлучатися за межі місця реєстрації та проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_4 на строк, що не перевищує строкдосудового розслідування.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: