ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2022 Справа №607/12148/22

Номер провадження 1-кп/607/1534/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0000032 від 14 березня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, громадянина України, старшого солдата, старшого навідника першої гармати першого артилерійського взводу одинадцятої артилерійської батареї четвертого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, із середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року),

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат військової служби за контрактом обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , без поважних причин о 8 годині 30 хвилин 03 лютого 2022 року не з`явився, та о 8 годині 30 хвилин 21 лютого 2022 року прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 .

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року), нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій ст. 407 КК України військовослужбовцем крім строкової служби.

10 листопада 2022 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року). Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у повному обсязі згідно обвинувального акта від 09 вересня 2022 року. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, а саме: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, учасник бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, яку виховує без матері, на даний час продовжує та бажає проходити військову службу, за наявності обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, беззастережне визнання ним своєї винуватості, на підставі ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Окрім цього, сторони погодили можливість застосування ч. 1, ч. 2 ст. 58 КК України та замість позбавлення волі на строк 1 (один) рік призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк - 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в доход держави. Згідно даної угоди, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даної угоди дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), а тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року), за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 58 КК України, із врахуванням обставин справи

та особи винного ОСОБА_3 , суд вважає за можливе замість позбавлення волі на строк 1 (один) рік призначити ОСОБА_3 службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк - 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10

відсотків в доход держави

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000032 від 14 березня 2022 року угоду про визнання винуватості від 10 листопада 2022 року, укладену між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року) та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 листопада 2022 року покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, призначити ОСОБА_3 службове обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1