печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2., при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб СГ ГСУ Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб СГ ГСУ Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з вимогою: «Визнати дії слідчого СГ ГСУ Національної поліції України протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Зобов`язати слідчого СГ ГСУ Національної поліції України повернути ОСОБА_1 автомобіль: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.».

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2022 надано дозвіл слідчим групи слідчих, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 05.04.2019 на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності не реєструвалась та фактично перебуває в користуванні ОСОБА_1 , з метою припинення злочинної діяльності, виявлення та вилучення речей, предметів та документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме:

- системних блоків персональних комп`ютерів (СБПК), планшетів, моноблоків, ноутбуків (ППК), моніторів та гарнітур, серверного обладнання та іншої комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації (флеш-карти будь-якого формату, USB-носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), носіїв на твердотільних дисках (SSD), зовнішніх переносних пристроїв зберігання інформації, бездротові (WI-FI) та дротові (WAN) маршрутизатори (роутери), мережеві комутатори, монтажні шафи і стійки, відео карти - графічні карти (GPU адаптери, прискорювачі), пристрої типу ASIC, принтери, електронні інформаційні системи, комп`ютерних системи та їх частини, мобільні термінали систем зв`язку, що задіяні для здійснення протиправної діяльності;

- мобільних терміналів, сім-карт та карткоутримувачів, засобів комутації, телекомунікаційного та іншого обладнання, в тому числі пристроїв та приладів, які забезпечують SIP, IP-телефонію, та VoIP-шлюзи, пристроїв та приладів, які забезпечують доступ до локальної мережі, всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет та документи щодо права доступу до мереж зв`язку, оплати за їх використання;

- документів встановленого зразку або чорнових записів щодо створення та господарської діяльності ФОП-ів та юридичних осіб, які здійснюють протиправну діяльність (документів щодо організації діяльності останніх самостійно чи із залученням найманих працівників), відомостей із списками осіб за іменами чи іншими ідентифікаторами, задіяних у такій діяльності, мобільних телефонів та сім-карт, що перебувають в особистому користуванні осіб, причепних до протиправної діяльності, бухгалтерської, фінансово-господарської та іншої документації щодо провадження незаконної діяльності та подальшого виведення у легальний обіг коштів, отриманих під час злочинної діяльності, блокнотів, записників, журналів та інших документів, печаток, штампів, грошових коштів в іноземній та національній валюті, здобутих злочинним шляхом, нотаток, інструкцій, інших чорнових записів;

- обладнання для виготовлення голографічних захисних елементів, документів державного зразка з нанесення на них голографічних захисних документів, документів державного зразка;

- документів державного зразка з ознаками фальсифікації, печаток, штампів чи бланків підприємств з ознаками фальсифікації;

- банківських платіжних карток та інших засобів доступу до рахунків, що використовуються для переказу коштів, документації чи чорнових записів із відомостями щодо переліку третіх осіб із їхніми персональними банківськими даними (персональними даними, номерами банківських платіжних карток, номерами телефонів, інше), мобільних терміналів, ключів доступу до систем Інтернет-банкінгу;

- систем відео, -аудіоконтролю, що побудовані на основі відеокамер та мікрофонів, серверів, на які передаються та записується інформація (відеокамери, сервери);

- чернових чи друкованих записів із відомостями про паролі та логіни до облікових записів інтернет-сервісів на веб-ресурсах чи мобільних додатках, електронних поштових скриньок, ключових слів або інших видів доступу (у паперовому та електронному вигляді) до електронних чи крипто валютних гаманців, на які надходять відповідно електронні кошти, або з яких грошові кошти виводяться у легальний обіг, які містять будь-які відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України або зберегли на собі сліди його вчинення.

13.07.2022 слідчим СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_4 у ОСОБА_1. було вилучено автомобіль: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу.

В резолютивних частинах ухвал Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2022 (справа №757/14693/22-к, справа №757/14704/22-к) відсутній дозвіл на обшук та вилучення автомобіля ОСОБА_1 .

Жодного документу, підтверджуючого вилучення у ОСОБА_1 автомобіля: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема ухвали суду про обшук та вилучення автомобіля ОСОБА_1 , протоколу вилучення автомобіля, опису предметів і цінностей, які знаходилися в автомобілі не отримано.

Особа, яка звернулвсь зі скаргою, в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином. ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник СГ ГСУ Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого/прокурора.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000056 від 05.04.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

13.07.2022 слідчим СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_4 у ОСОБА_1. було вилучено автомобіль: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу.

В резолютивних частинах ухвал Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2022 (справа №757/14693/22-к, справа №757/14704/22-к) відсутній дозвіл на обшук та вилучення автомобіля ОСОБА_1 .

Документів, що підтверджують вилучення у ОСОБА_1 автомобіля: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема ухвали суду про обшук та вилучення автомобіля ОСОБА_1 , протоколу вилучення автомобіля, опису предметів і цінностей, які знаходилися в автомобілі не надано.

18.10.2022 ОСОБА_1 було подано запит до Печерського районного суду м. Києва щодо наявності арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000056 від 05.04.2019.

У відповідь на запит, голова Печерського районного суду м. Києва надав відповідь, з якої вбачається, що за проведеною перевіркою даних комп`ютерною програмою суду «Діловодство-3» за період з 13.07.2022 по 24.10.2022, надходження в провадження суду клопотань органу досудового розслідування про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019, відносно ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні - вони мають бути повернуті власнику.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Так, у своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Так, судовим розглядом встановлено, що під час проведення обшуку 13.07.2022, на підставі ухвали слідчого судді від 21.06.2022 було вилучено автомобіль: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Всупереч зазначеному, представником СГ ГСУ Національної поліції України на час розгляду скарги слідчому судді не надано відомостей та документів, в яких наводилися б підстави для подальшого утримання майна ОСОБА_1 та його необхідність, як такого, що має значення для подальшого досудового розслідування. Оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019.

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_1 належним йому майном.

За вказаних обставин, позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, що як наслідок свідчить про бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку 13.07.2022, яке необхідно усунути шляхом зобов`язання останнього повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 4 ст. 169 КПК України.

Разом з цим, скарга ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання дії слідчого СГ ГСУ Національної поліції України протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 26 цього Кодексу.

За встановлених обставин та наведених норм законодавства, слідчий суддя приходить до переконання про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб СГ ГСУ Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб СГ ГСУ Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 05.04.2019 повернути ОСОБА_1 автомобіль: OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.Л. Бусик