Справа № 161/5115/21
Провадження № 1-кп/161/292/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

перекладача - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001640 від 09.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судче Любешівського району Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, інваліда 3-ї групи, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-за ст.369 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України, зокрема, 08.05.2019, в період часу з 20:18 год. по 21:00 год., пропонував та в подальшому надав працівникам поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були при виконанні їх службових обов`язків неправомірну вигоду в грошові формі в сумі 300 Євро (три купюри номіналом 100 Євро кожна), що станом на 08.05.2019, згідно офіційного курсу Національного банку України становило 8838,39 грн., за не вчинення ними відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дій, з використанням наданої працівникам поліції влади не притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України, тобто умисні дії, які виразились у пропозиції службовій особі надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду будь якої дії з використанням наданої їй влади.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.374 КПК України, якими регламентується, що у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідками кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.369 ч.1 КК України не визнав та пояснив, що вважає себе не винним, хабаря ніякого не надавав працівникам поліції, а надавав грошові кошти, з метою відшкодування шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою іншому водію. На його думку, працівники поліції просили відшкодувати матеріальну шкоду водію іншого автомобіля з якою сталось ДТП, тому на його думку працівники поліції мали передати грошові кошти. Дійсно, він вів письмову переписку з працівниками патрульної поліції в блокноті, однак він просив щоб працівники поліції повернули ОСОБА_7 посвідчення водія, а працівники поліції передали грошові кошти водію іншого автомобіля, з метою компенсації за ДТП. Суму ОСОБА_7 визначив для відшкодування самостійно. ОСОБА_7 надіявся, що працівники поліції таким чином сприяють вирішенню ДТП. Крім того, ОСОБА_7 звернув увагу суду на те, що до нього працівниками патрульної поліції безпідставно застосовувались фізичну силу та спецзасоби кайданки, хоча будь якого опору працівникам поліції він не чинив, а також йому не було залучено адвоката та перекладача, оскільки ОСОБА_7 має мовні та слухові вади і показував мовою жестів, що він є глухонімим і постійно про це наголошував відповідними жестами. В службовий автомобіль працівників поліції посадили ОСОБА_7 за допомогою сили, при цьому працівники поліції не пропонували адвоката та перекладача, а також не може відповісти чи роз`яснювались працівниками патрульної поліції його права та обов`язки, хоча й ОСОБА_7 показував відповідний документ, що він є членом клубу глухонімих, однак працівники поліції це проігнорували. Також, ОСОБА_7 не розумів які саме складаються документи, однак здогадувався, що за ДТП, хоча працівники поліції не надавали будь які документи для ознайомлення, відповідно він їх не читав та не підписував, а також письмових пояснень не надавав. Працівники слідчо-оперативної групи можливо й знали, що він є глухонімим, вони стояли щось казали йому, однак жестами рук ОСОБА_7 постійно показував, що він їх не розуміє і не чує. Також, ОСОБА_7 зазначив, що в момент ДТП він не перебував в стані алкогольного чи будь якого іншого сп`яніння. Просив виправдати його в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.369 ч.1 КК України.

В ході судового слідства були допитані свідки, зокрема:

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка показала, що вона працює в Управлінні патрульної поліції на посаді т.в.о. командира взводу №1 роти №4 батальйону патрульної поліції у Волинській області. 08.05.2019, близько 19:00 год. вона виконувала свої службові обов`язки та була на чергуванні з ОСОБА_8 .. З чергової частини надійшло повідомлення про ДТП без потерпілих по АДРЕСА_2 , куда вони вирушили. Прибувши на місце ДТП вони почали спілкуватись з учасниками ДТП. ОСОБА_7 сидів в своєму автомобілі, однак не відповідав на їх запитання, тобто мовчав, і на той момент свідок не знала, що в нього є певні вади в спілкуванні. ОСОБА_9 повідомила, що для оформлення ДТП їй необхідні певні документи та перелічила їх, після чого ОСОБА_7 надав відповідні документи, окрім поліса цивільного страхування. Інший учасник ДТП надав всі необхідні документи. В подальшому на ОСОБА_7 винесено постанову про накладення адмінстягнення у зв`язку з відсутністю страхового полісу, а також складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, а також проведено освідування ОСОБА_7 на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки в нього було ряд таких ознаків, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, обличчя яскраво-червоного кольору, а коли він вийшов з автомобіля, то було помітно порушення координації рухів у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. Також, інший водій теж вказував, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння та останній не має наміру вирішувати питання про ДТП без участі поліції, тому й було ОСОБА_7 запропоновано пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, тобто свідок показувала, розповідала та демонструвала куди необхідно дихати і як проводиться такий тест, однак останній не надавав відповіді, таким чином свідок ОСОБА_9 розцінила його дії як відмову в проходженні даного тесту, при цьому свідок зазначила, що на її думку ОСОБА_7 розумів, що йому необхідно зробити. Враховуючи, що ОСОБА_7 намагався дути в «Драгер», однак в нього не виходило, тому й було складено відповідний протокол про адмінправопорушення. В подальшому, ОСОБА_7 та працівники поліції сіли в службовий автомобіль, де повідомили ОСОБА_7 , а саме написали на папері, що в нього буде вилучено посвідчення водія, після чого вони вели розмову в рукописному форматі на папері, де він повідомив, що йому потрібне посвідчення водія і він дає 100 Євро за не вилучення посвідчення водія. Свідок ОСОБА_9 написала, що за надання неправомірної вигоди працівнику поліції є кримінальна відповідальність, а також її колега ОСОБА_8 намагався більш зрозумілими словами та написав про кримінальну відповідальність, однак чи зрозумів це ОСОБА_7 їй не відомо, однак ОСОБА_7 писав, що він дає загальну суму 300 Євро щоб в нього не вилучали посвідчення водія та поклав на підлокітник в службовому автомобілі 100 Євро, після чого працівниками поліції було повідомлено чергову частину про надання неправомірної вигоди працівникам поліції під час виконання ними службових обов`язків, а пізніше ОСОБА_7 поклав ще 200 Євро на той же підлокітник службового автомобіля, після чого ОСОБА_9 ще раз зателефонувала в чергову частину та повідомила про аналогічне правопорушення ОСОБА_7 та чекали слідчо-оперативну групу в службовому автомобілі. Крім того, свідок додала, що спілкування з ОСОБА_7 велося в рукописному форматі через блокнот, який купувала особисто свідок ОСОБА_9 для службового користування, а також словесно та за допомогою жестів рук. Разом з тим, свідок додала, що вона перед спілкування вмикала бодікамеру, однак коли вона вимкнулась і чому їй не відомо, можливо розрядилась батарея, так як це було під кінець зміни. Крім того, ОСОБА_9 зазначила, що коли вона побачила, що її бодікамера була вимкнена, тобто розрядилась батарея, тому подальша передача ОСОБА_7 неправомірної вигоди у виді грошових коштів 200 Євро була зафіксована на мобільний телефон. В подальшому свідок самостійно скопіювала відеозапис з мобільного телефону на оптичний диск та передала слідчому. Також, свідок зазначила, що ними не було залучено адвоката чи перекладача ОСОБА_7 , оскільки останній не заявляв відповідні клопотання в усній чи письмовій формі в ході спілкування. Неправомірну вимогу ОСОБА_7 , на думку свідка, було у вигляді написання обвинуваченим відповідного тексту в блокноті. Крім того, ОСОБА_9 додала, що зі слів іншого водія стало відомо, що ОСОБА_7 намагався та пропонував іншому учаснику ДТП вирішити питання та надати грошові кошти до приїзду працівників поліції. Разом з тим, свідок ОСОБА_9 роз`яснювала в усній формі ОСОБА_7 його права та обов`язки, однак вона не знала на той момент чи він її чує, говорить та розуміє. Крім того, свідок зазначила, що її колегою ОСОБА_8 було застосовано до ОСОБА_7 спецзасоби, а саме кайданки, це було застосовано після першого надання неправомірної вигоди працівникам поліції, при цьому ОСОБА_9 вказала, що є чіткий перелік в ЗУ «Про Національну поліцію» для застосування спецзасобів, однак її колегою було застосовано кайданки до ОСОБА_7 , на підставі, які не містяться в переліку у вищезазначеному Законі. Свідок ОСОБА_9 допускає, що ОСОБА_7 міг не розуміти працівників поліції в ході спілкування як усного, так і письмового чи жестами рук. Також, свідок додала, що в письмовій формі за допомогою блокноту ОСОБА_7 не пропонувалось можливість скористатись послугами адвоката чи перекладача. Крім того, свідок додала, що ОСОБА_7 хотів забрати надані працівникам поліції грошові кошти;

-аналогічні покази свідка ОСОБА_9 надав свідок ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_8 зазначив, що він особисто відчув запах алкоголю з рота ОСОБА_7 в ході спілкування, а також коли ОСОБА_7 надав 100 Євро, то свідок запитав за що це, на що останній відповів в письмовій формі в блокноті за посвідчення водія, а тому ОСОБА_8 розцінив це як неправомірну вимогу. Основну розмову з ОСОБА_7 проводила його колега ОСОБА_9 .. Письмові пояснення в ОСОБА_7 не відбирали, а лише була письмова переписка в блокноті;

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який показав, що точної дати не пам`ятає він їхав на своєму автомобілі та відбулося ДТП з іншим автомобілем під керуванням ОСОБА_7 .. В ході розмови з останнім, зокрема, ОСОБА_10 говорив, а ОСОБА_7 на жестах відповідав та намагався вирішити питання грошовим відшкодуванням, однак враховуючи, що в ОСОБА_7 був запах алкоголю з рота, він викликав працівників поліції, які склали відповідні документи, які свідок підписав та поїхав по своїх справах. Свідок ОСОБА_10 зрозумів, що ОСОБА_7 має певні розмовні вади під час спілкування, а також коли працівники поліції спілкувались з ОСОБА_7 на папері в письмовому вигляді. Свідку ОСОБА_10 нічого не відомо, що ОСОБА_7 пропонував неправомірну вимогу працівникам поліції.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.369 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразились у пропозиції службовій особі надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду будь якої дії з використанням наданої їй влади.

Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_7 , покази свідків по справі, оцінивши та дослідивши подані стороною обвинувачення і стороною захисту докази по справі, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є інвалідом та має мовні і слухові вади (глухонімий).

Як встановлено в ході судового слідства, зокрема, з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , якими 08.05.2019 оформлялись та були складені матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 про те, що останній має мовні та слухові вади (є глухонімим), так як вказані свідки спілкувались з ОСОБА_7 жестами рук, а також в письмовому вигляді в блокноті, що свідчить про те, що вказані свідки достеменно знали про мовні та слухові вади обвинуваченого.

Крім того, того ж дня, 08.05.2019 старшим слідчим СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 було проведено огляд місця події за участю спеціаліста ОСОБА_12 , відповідно до якого було оглянуто службовий автомобіль працівників патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які перебували при виконанні своїх службових обов`язків та вилучено грошові кошти в сумі 300 Євро, при цьому такий огляд проведений з порушенням Кримінально-процесуального законодавства України, так як був проведений без участі самого ОСОБА_7 , а також не залучено захисника та перекладача.

Відповідно до ст.52 ч.2 п.3 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Отже, огляд місця події від 08.05.2019 був проведений з істотним порушеннями КПК України, зокрема, гарантового права на захист, при цьому здобуті у результаті проведення вищевказаного огляду місця події докази, на думку суду необхідно оцінювати як недопустимі докази, в розумінні ст.87 ч.1 КПК України.

Крім вищезазначеного в даний час, шляхом надання доручень органу досудового розслідування чи в будь який інший спосіб передбачений КПК України здобути інші докази по даному кримінальному провадженні є не можливим, тому судом по даному кримінальному провадженні прийнято рішення по наданим стороною обвинувачення матеріалам у справі.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, оцінивши в судовому засіданні доводи обвинувачення та захисту, проаналізувавши покази свідків та покази самого обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_7 підлягає виправданню у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 371, 374, 284 КПК України, ст.62 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ст.369 ч.1 КК України виправдати на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Арешт, що накладено на майно, а саме: Купюру номіналом 100 (сто) Євро серії V5; Купюру номіналом 100 (сто) Євро серії N9; Купюру номіналом 100 (сто) Євро серії N7; Блокнот із рукописними записами скасувати.

Речові докази грошові кошти в загальній сумі 300 (триста) Євро, три (три) купюри номіналом 100 (сто) Євро кожна, а саме серії V5; N9, N7, що поміщені до спеціального пакету НПУ ГСУ № 7073399 та передано у сховище ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Луцьк, проспект Відродження, 1 Волинської області) повернути ОСОБА_7 за належністю.

Речовий доказ блокнот з рукописними записами, що знаходиться при матеріалах судового провадження залишити при матеріалах судового провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: