ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4651/23
провадження № 1-кс/753/1033/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах затриманої ОСОБА_3 , про забезпечення додержання прав та свобод особи, в порядку ст.206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах затриманої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення додержання прав та свобод особи.

Подана скарга обґрунтовується тим, що 21.03.2023 згідно протоколу затримання особи, складеного старшим слідчим СВ Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , 21.03.2023 о 14.00 год. була затримана ОСОБА_3 . Станом на 14.00 год. 22.03.2023 ОСОБА_3 не здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 слідчими СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві та службовими особами ІТТ ГУНП в м. Києві позбавлена свободи за відсутності судового рішення, адвокат ОСОБА_2 просить зобов`язати уповноважених осіб СВ Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві та службових осіб ІТТ ГУНП в м. Києві негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Правилами про підсудність забезпечується також рівність усіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України).

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення у справі «Фельдман проти України»).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Як вбачається з матеріалів скарги - заявник ОСОБА_2 вважає, що 21.03.2023 було затримано ОСОБА_3 , ймовірно, поміщено до ІТТ ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна,7.

24.03.2023 у відповідь на запит суду від 22.03.2023, заступник начальника управління - начальник слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві полковник поліції ОСОБА_5 повідомив, що 21.03.2023 о 18 год. 20 хв. (фактичний час затримання) в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання під час затримання знаходилась в ІТТ ГУНП у м. Києві.

22.03.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 2001-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до шістдесяти днів, а саме до 19.05.2023 та визначено заставу, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 214720 грн.

На даний час ОСОБА_3 знаходиться в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Разом з тим, місцем розташування установи попереднього ув`язнення - ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮ України, є адреса: місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 13, що знаходиться у Шевченківському районі міста Києва, тобто поза межами територіальної юрисдикції слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 станом на 24.03.2023 не утримується в межах територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва, тому у слідчого судді відсутні підстави для вжиття заходів щодо перевірки дотримання органами досудового розслідування вимог законодавства під час затримання або утримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, затриманої ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року у справі № 5-272кс(15), зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним повернути скаргу адвокату ОСОБА_2 разом із додатками, у зв`язку з її непідсудністю Дарницькому районному суду м. Києва.

Разом з тим, слід роз`яснити адвокату ОСОБА_2 , що із заявами в порядку ст. 206 КПК України він вправі звертатись до слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції, якого ОСОБА_3 тримається під вартою, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст.206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у постановленні ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва.

Матеріали скарги повернути адвокату ОСОБА_2 .

Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1