Справа № 452/1914/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1037/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гординя Самбірського району Львівської області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

з участю прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 10 червня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

За вироком суду, ОСОБА_6 в умовах воєнного стану вчинив кримінальні правопорушення (злочини) за наступних обставин.

Так, 3 травня 2022 року близько 22:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: с. Гординя по вул. Чайковського Самбірського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю очевидців, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед марки «Водан», вишневого кольору, який потерпілий ОСОБА_9 залишив на вулиці біля брами будинку АДРЕСА_2 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в сумі 750,00 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

13 травня 2022 року близько 22:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю очевидців, шляхом вільного доступу проник на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_10 , звідки повторно, таємно викрав велосипед марки «Мінськ», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в сумі 500,00 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище та в умовах воєнного стану.

13 травня 2022 року близько 23:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю очевидців, шляхом розбиття вікна, проник у приміщення житлового будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_11 та перебуває у користуванні ОСОБА_12 , звідки повторно, таємно викрав приймач цифрового телебачення (тюнер) марки «STRONG», модель «STR 8501» вартістю 372,00 гривні, приймач цифрового телебачення (тюнер) марки «OPRASKY», модель «OP-307», у комплекті з блоком живлення та двома кабелями типу 3RCA-3RCA (тюльпан), вартістю 346,98 гривень, музичний центр марки «SONY», модель «HCD-RG110», вартістю 1000,00 гривень та електричну плиту білого кольору вартістю 300,00 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2018,98 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок та винести новий, яким пом`якшити йому покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом при призначення покарання не врахованого того, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває та є єдиним годувальником у сім`ї. Також звертає увагу на те, що на даний час щиро розкаявся у вчиненому, працює в установі ЛСІ №19, а також бажає вступити до лав ЗСУ або територіальної оборони.

Апеляційним судом були вжиті заходи для проведення судового засідання в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ « Львівська установа виконання покарань №19» з метою забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні, однак вийти на зв`язок із зазначеною установою не надалося за можливе у зв`язку із відсутністю електроенергії у ЛУВП №19.

З врахуванням зазначеного, а також з огляду на те, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не просить проводити судове засідання з його участю та в такій не ставиться питання про погіршення його становища, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 у його відсутності, враховуючи те, що в судовому засіданні присутня його захисник ОСОБА_8 , яка представляє інтереси обвинуваченого.

При апеляційному розгляді адвокат ОСОБА_8 підтримала подану обвинуваченим апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просила таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні вимоги обвинуваченого з огляду на безпідставність таких, та просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, встановила таке.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

З приводу апеляційних доводів обвинуваченого щодо призначеного йому покарання, колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував обставини та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого злочину (три епізоди), особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, а саме що інколи зловживає спиртними напоями, ніде не працює, схильний до вчинення крадіжок та порушення громадського порядку (а.с.132), на даний час відносно останнього до Самбірського міськрайонного суду Львівської області направлені й на розгляді суду перебувають три обвинувальні акти за ст.296 ч.2 КК України, ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України (вироки ще не ухвалені), наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів,відшкодування шкоди та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке є мінімальним покаранням, встановленим у ч. 4 ст. 185 КК України, у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання за ч.4 ст.185 КК України, зокрема із застосуванням ст. 69,75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Окрім того, з урахуванням вищенаведеного місцевий суд обґрунтовано не погодився з висновком Самбірського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України від 09.08.2022.

При призначенні ОСОБА_6 виду та розміру покарання за вчинене кримінальне правопорушення місцевий суд у повній мірі врахував усі наявні обставини та дані щодо особи обвинуваченого.

Ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається ОСОБА_6 як на підставу скасування вироку, повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.

Будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 у зв`язку із станом здоров`я не може перебувати у місцях позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому така до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді