Справа № 308/7449/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м.Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000085 від 03.04.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000085 від 03.04.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000085 щодо ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 травня 2020 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року про повернення обвинувального акта прокурору скасовано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2020 року призначено кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 03.04.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 07.02.2023 року прокурор в порядку ст.ст. 338 та 341 КПК України, надав новий обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням. Відповідно до ст.338 КПК України у кримінальному провадженні змінені в висунуте раніше обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України - на ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно зміненого обвинувачення та обвинувального акта слідує, що ОСОБА_4 обвинувачувався в тому, що перебуваючи на посаді начальника управління державних гарантій та надання соціальних послуг Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА з 17.02.2015 в період з 02.04.2019 по 14.05.2019 - став на шлях вчинення умисного тяжкого корупційного злочину, який полягав у вимаганні та одержанні від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 1000 гривень та 400 доларів США, на загальну суму 11445,28 гривень, за сприяння у вирішенні питання щодо переоформлення транспортного засобу марки «Меrsedes Benz А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного відповідно до свідоцтва на право власності особі-інваліду ОСОБА_7 , на ім`я ОСОБА_8 .. Дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, та вказано, що він обвинувачувався у одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Однак в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .. Зокрема після допиту свідків в судових засіданнях, заявника та свідка ОСОБА_6 , обвинуваченого та дослідження письмових доказів правову кваліфікацію на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 338, 341 КПК України, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 прокурором змінено з ч.3 ст. 368 КК України на ч.1 ст. 190 КК України. Зокрема вказано, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді начальника управління державних гарантій та надання соціальних послуг Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА з 17.02.2015 в період з 02.04.2019 по 14.05.2019 - став на шлях вчинення умисного злочину - шахрайства відносно ОСОБА_6 , а саме шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами в розмірі 1000 гривень та 400 доларів США, на загальну суму 11445,28 гривень, за сприяння у вирішенні питання щодо переоформлення транспортного засобу марки «Меrsedes Benz А 160», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного відповідно до свідоцтва на право власності особі-інваліду ОСОБА_7 , на ім`я ОСОБА_8 .. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання, в якому просять звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника не заперечував.

ОСОБА_6 , як потерпілий згідно зміненого обвинувачення в судове засідання не з`явився, повідомлявся в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів пункту 1 частини другої статті 284, частини третьої статті 285, частини четвертої статті 286, частини третьої статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Згідно зміненого обвинувачення та нового обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, яке було скоєне в період з 02.04.2019 по 14.05.2019.

На час вчинення правопорушення та судового провадження положення статей 12 та 49 КК України діяли в редакції Законів № 4025-VI від 15.11.2011 та № 1183-VII від 08.04.2014 відповідно.

На час постановлення цієї ухвали положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Законів № 2617-VIII від 2.11.2018 та № 2160-IX від 24.03.2022 відповідно.

Відповідно до приписів частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з нормами статті 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень статті 49 КК України (у редакції Закону № 2160-IX від 24.03.2022) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо: з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з частиною другою статті 49 КК України (у редакції Закону № 2160-IX від 24.03.2022) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

У даному випадку після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища обвинуваченого ОСОБА_4 порівняно із попередніми редакціями статей 12 та 49 КК України, що були чинними на час вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у даному кримінальному провадженні є підстави для застосування положень частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 не перебував у розшуку, не ухилявся від суду. Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, з часу вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності суду не надано, перебіг строку давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду. Таким чином, судом не встановлено обставин для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 Кримінального кодексу України є закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, відповідно до вимог частини 1 статті 49 КК України (у редакції Закону № 2160-IX від 24.03.2022) строк давності для обвинуваченого становить три роки з часу вчинення інкримінованого йому кримінального проступку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, який був вчинений в період з 02.04.2019 по 14.05.2019.

Таким чином, передбачений частиною першою статті 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за інкримінований йому кримінальний проступок сплив 15.05.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За правилами частини восьмої статті 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності. Судом ОСОБА_4 роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Згідно з ч.3 ст. 338 КПК України якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зміну обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Так, однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст. 21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення (приватного чи публічного). При цьому, ОСОБА_6 не мав статусу потерпілого на досудовому розслідуванні згідно обвинувального акта направленого до суду до виконання вимог в порядку ст.ст. 338 та 341 КПК України. ОСОБА_6 , як потерпілий згідно зміненого обвинувачення в судове засідання не з`явився, повідомлявся в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Положеннями частини четвертої статті 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень статті 63 Конституції України та статті 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, та за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (статтею 49 КК України) інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Судом роз`яснено обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та його право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, останній не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із закінчення строків давності.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно задовольнити, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, статтями 284, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000085 від 03.04.2019 року по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000085 від 03.04.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити.

Скасувати арешт на майно тимчасово вилучене 14.05.2019 року під час огляду службового кабінету накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року.

Речові докази: службові документи щодо транспортного засобу «Меrcedes-Benz А 160» на дев`яти аркушах, лист начальника Департаменту ОСОБА_9 на 1 арк., заява ОСОБА_8 на 1 арк., копія паспорту ОСОБА_8 на 1 арк., копія свідоцтва про народження ОСОБА_10 на 1 арк., копія свідоцтва про одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на 1 арк., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на 1 арк., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_12 , копія витягу з протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України на 1 арк.; фільтрувальні папери зі змивами з долоней правої та лівої рук, які упаковані в пакети експертної служби № 2155133 та № 0040057 залишити при матеріалах кримінального провадження;

Грошові кошти в сумі 3751 гривень, зокрема сім купюр номіналом по 500 грн. кожна, дві купюри номіналом по 100 грн. кожна, одну купюру номіналом 50 грн. та одну купюру номіналом 1 грн., мобільний телефон марки «HUAWEI» темно-синього кольору з мобільним номером НОМЕР_2 , службове посвідчення - вважати повернутим ОСОБА_4 ;

Грошові кошти в сумі 400 доларів США, з яких три купюри номіналом по 100 доларів США кожні із серійними номерами КВ 32383168Q, MB 34312450L, LL 64731263A та дві купюри номіналом по 50 доларів США із серійними номерами МL 48638429В та МВ 32480833А, повернути потерпілому.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1