Справа № 161/2771/23
Провадження № 1-кп/161/523/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 27 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002371 від 01.12.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася, зареєстрована у АДРЕСА_1 , та проживає у АДРЕСА_2 , громадянка України, освіта середня, не працює, заміжня, несудима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачена ОСОБА_3 , 29 листопада 2022 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи по вул. Чорновола що у місті Луцьку, на поверхні землі, виявила та привласнила банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, яка згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, держателем якої є ОСОБА_5 , з метою подальшого заволодіння усіма грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується привласнення офіційного документа із корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, в подальшому вона ж, 30 листопада 2022 року, в період часу з 20 год. 14 хв. по 20 год. 34 хв., усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись єдиним злочинним наміром щодо крадіжки коштів з платіжного документу, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які відповідно затверджено Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року, від 21 квітня 2022 року та від 22 травня 2022 року, від 15 серпня 2022 року, 16 листопада 2022, маючи при собі попередньо привласнену пластикову картку АТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 та належну останній, використовуючи безконтактну технологію оплати, якою обладнана картка, бажаючи заволодіти та розпорядитися усіма наявними грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, умисно, з корисливих мотивів за допомогою вказаної банківської картки здійснила дев`ять операцій шляхом безготівкового розрахунку за товари в магазині у м. Луцьку, а саме: о 20 год. 14 хв., перебуваючи в магазині «Делікат», що по вул. Декабристів, 16, у місті Луцьку, здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 29 гривень; о 20 год. 16 хв., здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 60 гривень та 32 гривні; о 20 год. 18 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 28 гривень; о 20 год. 21 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 210 гривень; о 20 год. 24 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 234 гривні; о 20 год. 27 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 169 гривень 50 копійок, о 20 год. 28 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 144 гривні; о 20 год. 34 хв здійснила розрахунок за допомогою даної банківської картки за купівлю товарів на суму 242 гривні 25 копійок, тобто ОСОБА_3 керуючись єдиним злочинним наміром таємно викрала із банківської картки потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 1148 гривень 75 копійок, чим спричинила останній майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно незаконно заволоділа банківською карткою, яка належна потерпілій, яку в подальшому використовувала для здійснення розрахунку за купівлю товарів, чим спричинила потерпілій майнову шкоду, яка зазначена в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати, повідомила про те, що збитки відшкодувала.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у привласненні офіційного документу із корисливих мотивів, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, вона ж, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, несудима, має постійне місце проживання, даних про негативну характеристику немає, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид та міру покарання, передбачену санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватою, вважає за необхідне призначити останній покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу, а за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Остаточне покарання суд призначає на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченою, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Судом взято до уваги позицію прокурора щодо можливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, думку потерпілої, яка висловлена у поданій заяві та, яка не наполягала на призначенні суворого покарання, а тому суд прийшов до висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства за умови контролю за її поведінкою упродовж іспитового строку.

За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити останню від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.12.2022 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- банківську картку для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 обладнану чіпом для здійснення безконтактної оплати, повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю;

- фіскальні чеки у кількості 12 шт. на суму 1148 гривень, з магазину «Делікат», залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий