справа № 161/5868/18
провадження № 51-3870км20
судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
23 лютого 2023 року колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги,більшістю голосів ухвалила постанову про задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 та скасувала ухвалу Рівненського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При ухваленні цього рішення я голосувала проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 ККУкраїни, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Суддя Рівненського апеляційного суду ухвалою від 02 вересня 2020 року залишив цю апеляційну скаргу без руху через невідповідність вимогам ст. 407 КПК України, оскільки захисником не було надано копій скарги у необхідній кількості та не долучено до скарги документів, які підтверджують повноваження захисника в кримінальному провадженні.

Ухвалою від 17 вересня 2020 року суддя повернув апеляційну скаргу захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК у зв`язку з тим, що той не долучив до скарги копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і таким чином не підтвердив своїх повноважень захисника у кримінальному провадженні.

Доводом касаційної скарги щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є те, що на виконання ухвали судді апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху захисник надав документи, які підтверджують його повноваження в цьому провадженні, а саме копію доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Крім того, його повноваження захисника підтверджуються наявними у справі документами. Проте суддя безпідставно повернув апеляційну скаргу захиснику, обґрунтувавши своє рішення тим, що той не долучив до апеляційної скарги ще й копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Задовольняючи доводи касаційної скарги, більшість суддів колегії дійшла висновку про фактичне усунення захисником недоліків попередньої скарги. Висновок про необхіднісь повернення скарги, на думку більшості суддів колегії, свідчить про надмірний формалізм судді апеляційного суду в трактуванні кримінального процесуального законодавства, що у вказаному випадку призвело до неправильного застосування його норм та обмеження захисника в праві на доступ до суду.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 5 ст. 396 КПК України якщо апеляційну скаргу подає захисник, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Тому посилання в касаційній скарзі захисника на ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з положеннями якої документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути договір, довіреність, ордер та доручення органу уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги, є необґрунтованими. Зазначені документи підтверджують повноваження захисника на надання правової допомоги саме у цьому провадженні, в даному випадку саме обвинуваченому ОСОБА_3 .

Посилання захисника на наявність копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю в матеріалах справи також є безпідставним, оскільки при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вирок суддя апеляційного суду не має у розпорядженні матеріалів кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, не погоджуюсь з висновком більшості колегії суддів та вважаю, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника, скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції немає.

Суддя ОСОБА_1