Справа № 462/4042/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000238 від 20.03.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, громадянина України, українця, раніше не судимого, одруженого, працевлаштованого, який не є депутатом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 19.03.2021, близько 19:28 год., керуючи автомобілем марки «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у лівій смузі руху вул.Городоцькій у місті Львові поблизу будинку №234 в сторону виїзду за межі міста Львова, порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 б); Розділу 12 п.п. 12.3; 12.4;12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 06.03.2013, які виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись у населеному пункті із швидкістю 84…91 км/год при виникненні небезпеки для руху, а саме пішохода, якого водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу.

Внаслідок порушення водієм правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_10 отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки, розриву атлантоокципіального з`єднання з розривом спинного мозку на цьому рівні, множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням пристінкової плеври, перелому грудного відділу хребта між 9-10 хребцями з розривом спинного мозку на цьому рівні, проникаючої в черевну порожнину рани в ділянці тазу справа, множинних розривів внутрішніх органів, переломів лівої верхньої і нижніх кінцівок, що призвело до кровотечі, гострої крововтрати та смерті.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав. Пояснив, що у день та час зазначений в обвинувальному акті рухався автомобілем з вулиці Патона у м.Львові. Він часто їздить цією дорогою. На швидкість не дивився, вважає, що така була близько 50-60 км/год. Зазначив, що частина дороги була неосвітлена. Пішохода на дорозі взагалі не бачив, а тому гальмував лише після зіткнення. Удар відбувся передньою правою частиною автомобіля. Зазначив, що пішохід переходив дорогу у непризначеному для цього місці, в темну пору доби. Керує автомобілем біля 10 років. Стверджує, що намагався відшкодувати шкоду через свого адвоката. Вибачився перед потерпілими у судовому засіданні. Зазначив, що щиро кається, просив суворо не карати.

Цивільний позов ОСОБА_4 не визнав, залишив вирішення такого на розсуд суду. Додав, що потерпілі - дружина померлого ОСОБА_10 працює, діти є дорослими та самодостатніми, у справі не було призначено психологічну експертизу.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що є донькою померлого ОСОБА_10 . З 2009 року вона постійно проживає за межами України, в Німеччині. Про смерть батька її повідомила телефоном матір. В цей вечір її батько повертався з роботи. Він працював в торговому центрі по вул. Городоцькій менеджером. Додому він ішов короткою дорогою. Вважає, що її батько не зловживав алкоголем. Наступного дня після дорожньо-транспортної пригоди вона прилетіла в Україну. Вважає сумнівними результати перевірки обвинуваченого на стан сп`яніння. Просить призначити йому максимальне покарання, передбачене законодавством за інкримінованому обвинуваченому статтею. Цивільний позов потерпіла підтримала. Пояснила, що заявлена сума є символічним відшкодуванням після смерті батька, оскільки останній загинув в молодому віці. Він працював і мав плани на майбутнє, зокрема, приїхати до доньки в Німеччину. Після ДТП вона втратила суть родинного життя. Додала, що батько оплатив здобуття нею освіти, впродовж останніх двох років вона вже забезпечувала себе сама, допомагала батькам. Обвинуваченого раніше вона не знала. Шкоди обвинувачений не відшкодував, вибачення в потерпілих не просив.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що є донькою померлого ОСОБА_10 . Про смерть батька їй повідомила мама в 5 ранку наступного дня. На той час потерпіла проживала по вул. Зубрівській. У вечір після роботи її батько повертався додому пішки, був просто одягнений, в руках ніс пакет, припускає, що з їжею. Вона спілкувалася з слідчим, брала участь в упізнанні тіла. Вказала, що швидкість водія була великою, оскільки тіло було сильно понівечене. Допускає, що якби її батько перейшов дорогу у встановленому місці, трагедії не сталося б. Вважає, що її батько не зловживав алкоголем та має сумнів у достовірності визначення стану сп`яніння у її батька на час смерті. Особисто з обвинуваченим вона не знайома, однак є дизайнером і співпрацює з підприємством, де працює ОСОБА_4 . Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Заявлена до стягнення з обвинуваченого сума є частиною його відповідальності. Шкоди обвинуваченим не було відшкодовано, вибачення ні він, ні інші особи не просили. Вона, її сестра та брат є матеріально незалежними від батьків, однак вони допомагали їй при вступі до вищого навчального закладу, завжди робили подарунки.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що є сином померлого ОСОБА_10 . Йому першому стало відомо про дорожньо-транспортну пригоду. Друг ОСОБА_12 , який проживає по вулиці ОСОБА_13 подзвонив йому та повідомив, що автомобіль збив особу, схожу на його батька. Потерпілий на той час знаходився в ОСОБА_14 , оскільки проживає та працює там. Потерпілий попросив друга піти та опізнати особу, а сам почав телефонувати батькові та мамі. Наступного дня під вечір повернувся до Львова. Батько міг випити трохи алкоголю, але, на його думку, не зловживав ним. Цивільний позов підтримує. Вказав, що зазнав моральних мук, присутній сум, тривога, в них з батьком були плани на майбутнє. Вважає, що відшкодування шкоди є частиною покарання. Шкода йому не відшкодована, вибачення обвинувачений не просив. Просив про максимально суворе покарання.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що є дружиною померлого ОСОБА_10 . У шлюбі вони перебували протягом 35 років. У вечір, коли сталася ДТП, вона чекала чоловіка з роботи. Він працював в Метро, додому повертався пішки, зазвичай, через підземний перехід. Чоловік не зловживав алкоголем, але подія сталася в п`ятницю увечері, тому, допустила, що він на роботі міг вжити щось. Про подію їй повідомив син. На місце пригоди вона прибігла через чотири години, чоловіка впізнала за курткою. Вважає, що чоловік дивився по сторонах, однак швидкість водія була дуже великою. Цивільний позов підтримала. Зазначила, що матеріальна та моральна шкода їй не відшкодована, обвинувачений попросив пробачення у них в суді в день їх допиту.

У судовому засіданні суд дослідив письмові докази та відео докази:

витяг з ЄРДР, відповідно до якого 20.03.2021 року до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК;

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.03.2021 року із схемою до протоколу та фототаблицею;

запит до ТзОВ «Бізнес Сіті Менеджмент» із камер щодо надання відеозапису із камер відеоспостереження, які охоплюють ділянку дороги вул. Городоцька, 234 у м. Львові за період часу 19.03.2021 року з 19:15 год. по 19:30 год.;

протокол огляду речей від 22.03.2021 року, відповідно до якого об`єктом огляду є цифровий носій «DVD-R» марки «VIDEX», який було отримано в ТзОВ «Бізнес Сіті Менеджмент»;

постанова про визнання речових доказів від 22.03.2021 року, відповідно до якої цифровий носій «DVD-R» марки «VIDEX», який було отримано в ТзОВ «Бізнес Сіті Менеджмент» визнано речовим доказом;

заява ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження одягу її батька ОСОБА_10 , в який він був одягнений 19.03.2021 року в момент наїзду;

протокол огляду речей від 10.05.2021 року, відповідно до якого об`єктом огляду є одяг потерпілого ОСОБА_10 , а саме: куртка, светр сірого кольору, сорочка червоного кольору, футболка, сірі штани з ременем;

постанова про визнання речових доказів від 10.05.2021 року, відповідно до якої куртка, светр сірого кольору, сорочка червоного кольору, футболка, сірі штани з ременем визнано речовими доказами;

протокол проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року із схемою до протоколу проведення слідчого експерименту та долученим до нього цифровим носієм DVD-R диском із відеозаписом слідчого експерименту 12.05.2021, який оглянуто у судовому засіданні;

висновок експерта №317/2021 від 21.04.2021 року із таблицею, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 , 1963 р.н. виявлені травматичні пошкодження. Вказані у висновку травматичні пошкодження утворилися від контактів з тупими предметами, по ступеню тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного пошкодження по ознаці небезпеки для життя в час спричинення. Смерть гр. ОСОБА_10 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки, розриву атлантоокципітального з`єднання з розривом спинного мозку на цьому рівні, множинних переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженнями пристінкової плеври, перелому грудного відділу ребра між 9-10 хребцями з розривом спинного мозку на цьому рівні, проникаючої в черевну порожнину рани в ділянці тазу справа, множинних розривів внутрішніх органів, переломів лівої верхньої і нижніх кінцівок, що призвело до кровотечі та гострої крововтрати. Беручи до уваги локалізацію і механізм утворення виявлених травматичних пошкоджень, а також обставини справи в постанові, можливо висловитись, що вони могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок зіткнення автомобіля з пішоходом, можливо з розташуванням потерпілого правою стороною тіла до травмуючого об`єкта в момент первинного контакту. Виявлені при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 травматичні пошкодження перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа гр. ОСОБА_10 було виявлено етиловий спирт в кількості 2,68% (проміле). Вказана концентрація етанолу в крові з трупа в живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню;

висновок експерта №СЕ-19/114-21/5049-ІТ від 08.04.2021, відповідно до якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в технічно несправному стані по причині пошкодження правої блок-фари. Згідно довідки про витрати на проведення експертизи, такі становлять 1 634, 50 грн.;

висновок експерта №КСЕ-19/114-21/5051 від 12.05.2021, відповідно до якого за допомогою робочої станції експерта та спеціального програмного забезпечення проведено розкадровку відеофайлу, із якого вбачається обставина та механізм розвитку ДТП, отримані зображення кадрів записано на диск для лазерних систем зчитування CD-R «Verbatim», який додається до висновку експерта та який оглянуто у судовому засіданні. Виходячи з даних відеофайлу можна дійти висновку, що з моменту початку руху пішохода ОСОБА_10 в напрямку проїзної частини дороги і до моменту наїзду автомобілем марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 пройшов час 2,9 с. Виходячи з даних відеофайлу, габаритної довжини автомобіля «BMW X5» 4,883 м та величини розрахованої абсолютної похибки, швидкість його руху в момент появи на відеофайлі знаходиться в межах 84…91 км/год. Наїзд автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 на пішохода відбувся в місці, що передує початку утворення зони осипу відлущеної фарби чорного кольору діаметром 0,5 м, відносно напрямку руху до вул.Авіаційна. Встановити місце наїзду відносно абсолютних величин не видається можливим у зв`язку з недостатньою кількістю слідової інформації зафіксованої на місці події. Автомобіль марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 первинно контактував своєю передньою частиною з групою відносно твердих предметів (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до заду по відношенню до його поздовжньої осі. Згідно довідки про витрати на проведення експертизи, такі становлять 3 432,40 грн.;

лист про скерування матеріалів виконаної ухвали від 20.09.2022 року про тимчасовий доступ до носія цифрової інформації, який виготовлений за результатами проведення експертизи №СЕ-19/114-21-5051-ІТ від 12.05.2021 року: протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.11.2022 року, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду, супровідний лист №23902/16/06-22 від 31.10.2022 року, ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 20.09.2022 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до носія цифрової інформації, який виготовлений за результатами проведення експертизи №СЕ-19/114-21/5051-ІТ від 12.05.2021, та який перебуває у володінні Львівського НДЕКЦ МВС України, за адресою м.Львів вулиця Збиральна, 24, з можливістю вилучення копії такого цифрового носія, цифровий носій із відеозаписом, який оглянуто у судовому засіданні;

висновок експерта №СЕ-19/114-21/8046-ІТ від 26.05.2021, відповідно до якого в даній дорожній ситуації при заданих вихідних даних, водій автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п.п.12.2, 12.3, 12.4 та 12.9.б) чинних Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди: при варіанті №1 та варіанті №3 водій автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 у випадку обрання максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті (?50 км/год) мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з заданого моменту виникнення небезпеки для руху, при варіанті №2 у водія автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з заданого моменту виникнення небезпеки для руху. Порівнюючи фактичні дії водія автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 в дорожній обстановці, яка склалася безпосередньо перед ДТП та наведена в постанові про призначення експертизи, з тим як він повинен був діяти, в ситуації, що склалася вказаного водія: -при варіанті №1 та варіанті №3 суперечили технічним вимогам п.п.12.3, 12.4 та 12.9.б) чинних Правил дорожнього руху, при цьому вказана невідповідність дій водія знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. -при варіанті №2 суперечили технічним вимогам п.п.12.3, 12.4 та 12.9.б) чинних Правил дорожнього руху, при цьому суперечність дій водія п.12.3 чинних Правил дорожнього руху знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. З технічної точки зору при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди: - при варіанті №1 та варіанті №3 стала суперечність дій водія автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 12.3, 12.4, та 12.9.б) чинних Правил дорожнього руху, - при варіанті №2 стала суперечність дій водія автомобіля «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п. 12.3 чинних Правил дорожнього руху. Згідно довідки про витрати на проведення експертизи, такі становлять 1 716, 20 грн.;

постанова про визнання речових доказів від 22.03.2021 року, відповідно до якої лівий і правий мешт (темно-сірого кольору), пластиковий уламок сірого кольору, два елементи решітки (чорного кольору), реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовими доказами;

постанова про визнання речових доказів від 22.03.2021 року, відповідно до якої автомобіль марки «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом;

ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2021 року відповідно до якої накладено арешт на автомобіль марки «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 доведена повністю і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу пробації, складеної стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 виправлення правопорушника без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та становить низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, той факт, що злочин вчинено з необережності, у Висновку 000615 від 19.03.2021 року відсутні відомості про перебування ОСОБА_4 на час огляду у стані сп`яніння, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних наслідків, спосіб вчинення злочину, особу винного, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в представленій копії Витягу з акту про народження дитини, обвинувачений вказаний як батько дитини), в суді просив вибачення у потерпілих, однак завдану їм шкоду не відшкодував, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, думку прокурора щодо необхідності призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, а також позицію потерпілих, які наполягають на обранні обвинуваченому покарання, про яке просив прокурор.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів в межах санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , який систематично протягом 2020-2021 р.р. вчиняв порушення Правил дорожнього руху України (копії постанов про накладення адміністративних стягнень від 25.05.2020, 03.12.2020, 01.03.2021), щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, сприятиме меті попередження вчинення ним нових кримінальних та адміністративних правопорушень, які пов`язані з діяльністю джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд не застосовує при призначенні покарання положення ст.75 КК України.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Потерпілі, як цивільні позивачі, подали цивільний позов до обвинуваченого, в якому просять стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 500 000 гривень завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_11 - 300 000 гривень завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_8 - 300 000 гривень завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 300 000 гривень, завданої моральної шкоди.

Свої вимоги мотивують тим, що внаслідок смерті свого чоловіка та батька переживають глибокі душевні страждання, сумують та не можуть змиритися з випробуванням, яке викликане смертю рідної людини. ОСОБА_6 зазначила, що після смерті чоловіка залишилася тривога, неспокій, у свідомості домінує депресивний стан, їй важко спілкуватися з іншими людьми. До позовної заяви долучили копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , копію свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням стану здоров`я потерпілого.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Частина ч.2 ст.1167 ЦК України регламентує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», Суд зазначив, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Оцінивши згадані позовні вимоги цивільних позивачів на предмет їх обґрунтованості та доведеності, суд приходить до висновку про часткове задоволення таких, з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілим завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, а саме їх чоловіка та батька, їх звичний життєвий уклад повністю змінився. Суд погоджується з доводами позивачів, що їх психологічний та фізичний стан після події не дозволяє тішитись звичними речами так, як це відбувалось до цієї дорожньо-транспортної пригоди та смерті ОСОБА_10 .

Разом з тим, суд враховує зміст положень ч. 2 ст. 1193 ЦК, якою регламентовано, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У цьому кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 в лівій крайній смузі руху, тобто на смузі руху автомобіля, неподалік підземного пішохідного переходу в темну пору доби, в крові пішохода ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості 2,68% (проміле), вказана концентрація етанолу в крові з трупа в живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню (протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, висновок експерта №СЕ-19/114-21/8046-ІТ від 26.05.2021 року, висновок експерта №317/2021), що вказує на те, що груба необережність ОСОБА_10 сприяла виникненню і збільшенню завданої шкоди.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.06.2021 року у справі №175/4256/18.

Із врахуванням наведеного, характеру та обсягу страждань, яких зазнали потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 внаслідок вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, характеру немайнових втрат потерпілих, які не можуть бути відновлені внаслідок смерті їх чоловіка та батька, характеру та тривалості заподіяних їм моральних, душевних, психічних страждань, тяжкості вимушених змін у їх житті та ступеня вини обвинуваченого, а також позиції останнього, який не відшкодував матеріальної та моральної шкоди потерпілим, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_6 400 000 гривень завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 по 200 000 гривень завданої моральної шкоди кожному.

Таким чином цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

На підтвердження понесених судових витрат цивільні позивачі позивач подали Договір про надання правової допомоги №141/2021 від 13.07.2021 року, укладений між АО «Вестлекс» та ОСОБА_8 з додатком №1, меморіальний ордер від 13.07.2021 року про зарахування отримувачу АО Вестлекс 15 000 грн.

Оскільки цивільним відповідачем не обґрунтовано підстав для зміни розміру таких витрат, відтак з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 слід стягнути 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За вимогами ст. 124 КПК України із ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 6 783, 10 грн. (1 634,50 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи, 3 432,40 грн. за проведення комплексної судової відео-технічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, 1 716,20 грн. за проведення автотехнічної експертизи дослідження механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди).

Запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 400 000 (чотириста тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 200 000 (двісті тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 200 000 (двісті тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 200 000 (двісті тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави матеріальні витрати на залучення експертів в сумі 6 783 (шість тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 10 копійок.

Речові докази:

-цифровий носій «DVD-R» марки «VIDEX», який було отримано в ТзОВ «Бізнес Сіті Менеджмент» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-куртку, светр сірого кольору, сорочку червоного кольору, футболку, сірі штани з ременем, лівий і правий мешт (темно-сірого кольору), пластиковий уламок сірого кольору, два елементи решітки (чорного кольору), реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити при матеріалах кримінального провадження;

-транспортний засіб марки «BMW X5» р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1