ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2636/22 Справа № 202/7711/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представників потерпілих ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_13 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001437 відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 38 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_12 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_14 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року кримінальне провадження за №0001437 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 в частині кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України було закрито.
Щодо кримінального провадження за №0001437 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, то його було прийнято рішення продовжити здійснювати у загальному порядку.
Як встановлено судом, 18 червня 2019 року ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було продовжено до 17 жовтня 2019 року.
15 жовтня 2019 року підозрюваним ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та її захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
В період часу з 15 жовтня 2019 року до 05 листопада 2019 року підозрювані ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та її захисники здійснювали ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, проміжок часу з 15 жовтня 2019 року по 05 листопада 2019 року не включається у строк досудового розслідування з урахуванням вимог ч. 3 ст. 219 КПК України, яка визначає, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК, не включається до строку досудового розслідування.
Здійснення відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування розпочалось із 15 жовтня 2019 року, тобто за три дні до закінчення строку досудового розслідування і таким чином, днем закінчення строку досудового розслідування та зверненням до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні є 08 листопада 2019 року.
Разом з тим, хоча обвинувальний акт відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 був складений та затверджений прокурором 07 листопада 2019 року, однак направлений до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська та отриманий судом відповідно до дати внесення до системи автоматизованого розподілу 19 листопада 2019 року, тобто поза межами строку визначеного ст. 219 КПК України.
За таких обставин, враховуючи, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 365 КК України, що інкримінується ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, оскільки знаходиться у Розділу XVII Кримінального Кодексу України «Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг», суд дійшов висновку про необхідність закрии кримінальне провадженн №0001437 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі та представник потерпілого просять ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року, якою кримінальне провадження за №0001437 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 в частині кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України було закрито скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог прокурор та представник потерпілого посилаються на те, що висновок суду першої інстанції про те, що кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 365 КК України може бути закрита з підстав, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України істотно ускладнює вирішення питання про наявність чи відсутність у діянні ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, зменшує об`єм пред`явленого обвинувачення та міри відповідальності посадових осіб працівників правоохоронного органу, та при продовженні судового розгляду може привести до безпідставного закриття кримінального провадження, необґрунтованого затягування відповідних процедур і неможливості ефективного розслідування фактів жорстокого поводження з людиною з боку службових осіб працівників правоохоронних органів.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого не заперечував.
Представник потерпілого свою апеляційну скаргу підтримав, також, підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Захисники обвинувачених проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилались на їх безпідставність та необґрунтованість, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право в тому числі прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України; повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Статтею 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

При цьому строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України не включається у вказані вище строки.

Згідно ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та закриваючи кримінальне провадження №0001437, внесеного 21 листопада 2018 року до ЄРДР відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 в частині кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України з підстав направлення обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції послався на наступні матеріально правові підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, а саме на те, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України не відноситься до категорії тяжких або особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я, передбачених Розділом ІІ Особливої частини Кримінального кодексу України.
При цьому, суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що імперативних норм, які забороняють закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення, в тому числі, і при ідеальній сукупності злочинів кримінальне та кримінальне процесуальне законодавство України не містить.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, було встановлено, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , знаходячись у приміщенні Індустріального РВ м. Дніпропетровська ГУНП України в Дніпропетровській області, будучи працівниками правоохоронних органів, при виконанні своїх службових обов`язків, з метою примусити потерпілого ОСОБА_13 отримати від нього визнання у вчиненні злочину, тривалий час застосували до нього насильство та катування, внаслідок чого останньому було заподіяно численні легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Органом досудового розслідування вищевказані дії обвинувачених були кваліфіковані, як скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, тобто, в даному випадку мало місце ідеальної сукупності злочинів - обвинуваченими одним діянням в одному місці було вчинено одразу два кримінальні правопорушення, які мають ознаки, передбачені двома різними статтями КК України.
Так, перевищення влади або службових повноважень полягає в умисному вчиненні службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується трьома обов`язковими ознаками: діянням, яке полягає тільки в активній поведінці діях, зумовлено службовим становищем винного і пов`язане з його владними чи службовими повноваженнями, явно виходять за межі цих повноважень; наслідками, що виявляються в істотній шкоді чи тяжких наслідках правам, свободам та інтересам фізичних, юридичних осіб або державним чи громадським інтересам; причинним зв`язком між діянням і наслідками.
Відповідальність за ст. 365 КК настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її службовими (владними) повноваженнями.
Характерною ознакою об`єктивної сторони перевищення влади є також і те, що при вчиненні цього злочину винний хоча і здійснює ті чи інші службові діяння, проте вони не тільки не входять до його компетенції, а, навпаки, явно (очевидно, безперечно) виходять за межі наданих суб`єкту прав і повноважень.
В свою чергу, катування визначається тяжкою формою нелюдського поводження з визначеною метою, тобто поводження, що спеціально заподіяно в жорстокій фізичній формі, супроводжується фізичними та психічними стражданнями або грубо принижує людину перед іншими людьми чи змушує її діяти проти своєї волі або совісті.
З суб`єктивної сторони такий злочин характеризується умисною формою вини та наявністю спеціальної мети спонукати потерпілого вчинити певну дію.
При цьому, як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003 року №15, якщо катування містило ознаки злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 127 КК, дії службової особи необхідно кваліфікувати за сукупністю злочинів, тобто за ст. ст. 127, 365 КК України.
Із вищенаведеного правового аналізу положень закону України про кримінальну відповідальність вбачається, що законодавець не передбачив кримінальну відповідальність за катування працівниками правоохоронних органів, тобто відсутня спеціальна норма КК України, а тому вчинене кримінальне правопорушення може отримати правильну і повну правову оцінку тільки шляхом застосування двох або більше норм Особливої частини разом взятих, у зв`язку із чим в даному кримінальному провадженні дії службових осіб працівників правоохоронного органу були кваліфіковані за ч. 2 ст. 127 КК і відповідною статтею КК, що передбачає відповідальність безпосередньо за перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів, а саме, ч. 3 ст. 365 КК України.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, що зумовлено особливостями спеціального суб`єкта злочину працівника правоохоронного органу, службове становище якого передбачає з одного боку обов`язок захисту прав і свобод людини від протиправних посягань, необхідні для його виконання державно-владні права та повноваження й підвищену відповідальність перед суспільством за свої дії чи бездіяльність, а з іншого ширші можливості для порушення цих самих прав і свобод, аж до найтяжчих форм, порівняно з особою, котра не має відповідного службового становища, що в даному кримінальному провадження за викладених в пред`явленому обвинуваченні обставин і було зроблено ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які, замість виконання обов`язку щодо захисту прав і свобод людини від протиправних посягань, користуючись своїм службовим становищем, наданими їм повноваженнями, явно перевищуючи їх, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_13 надати викривальні покази відносно себе у вчиненні злочину, тривалий час застосували до нього насильство та катування.
Тобто, в даному випадку, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження в частині кваліфікації дій обвинувачених за ч. 3 ст. 365 КК України може призвести в подальшому до необґрунтованого зменшення об`єму пред`явленого обвинувачення та міри відповідальності посадових осіб працівників правоохоронного органу, а також, до порушення права потерпілого на захист його прав та інтересів, і неможливості ефективного розслідування фактів жорстокого поводження з людиною з боку службових осіб працівників правоохоронних органів під час виконання своїх обов`язків та користування владними повноваженнями, що має суспільно високий резонанс.
Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури, адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_13 задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001437 відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 38 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_12 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_14 , за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4