ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

Справа № 337/4476/21

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/807/1134/22

Провадження № 51 - 154 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 08 липня 2021 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ст. 125 ч. 2 КК України,

за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року

ОСОБА_6 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 1 164 гривні

60 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 гривень моральної шкоди.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він

07 липня 2021 року приблизно о 17 годині 50 хвилини навпроти під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно завдав декілька ударів кулаками рук та ногами по голові, обличчі та тулубу ОСОБА_8 , після чого схопив палицю, якою завдав декілька ударів по голові та тулубу потерпілій, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 , а кримінальне провадження закрити, оскільки не доведено вчинення останнім кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачення є неконкретним, зокрема, не зазначено якими саме ударами рук, ніг чи палиці були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також відсутні дані про мотив, що є порушенням права ОСОБА_6 на захист. Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, вважає висновки судово-медичних експертиз та копії документів медичної карти потерпілої недопустимими доказами, оскільки висновки експертів ґрунтуються виключно на версії потерпілої, відсутній перелік документів, які надавалися експерту на дослідження, медична документація у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку дізнавачу не надавалась і ним не оглядалась, а також станом на день закінчення досудового розслідування будь-яка медична документація потерпілої була відсутня в матеріалах кримінального провадження.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених захисником доводів.

Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу захисника необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_6 та на підтвердження його винуватості обґрунтовано послався, у тому числі:

- на показання самого ОСОБА_6 , який свою провину не визнав та відмовився від дачі показань, проте в ході судових дебатів не заперечував, що мав конфлікт з ОСОБА_8 , при цьому зазначив, що цей конфлікт спровокувала потерпіла, в ході якого він, захищаючись від її дій, відштовхнув ОСОБА_8 від себе і остання впала;

- на показання потерпілої ОСОБА_8 про обставини заподіяння їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Потерпіла показала, що 07 липня 2021 року біля під`їзду

ОСОБА_6 в присутності її неповнолітнього сина завдав їй ударів кулаками, ногами та палицею, яку забрав у сусіда ОСОБА_11 , ударів в обличчя, по голові та тулубу. Зазначила, що коли палиця зламалася, ОСОБА_6 бив її ногами в обличчя, розбивши ніс. Син викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Потерпіла також показала, що після події їй надали першу медичну допомогу, в лікарні лікування проходила амбулаторно та в результаті обстеження у неї було виявлено перелом носа, саме тому вона наполягала на проведенні повторної експертизи. Крім того, потерпіла зазначила, що медичну карту вона особисто надавала експерту;

- на показання свідків неповнолітнього ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були очевидцями події, про відомі їм обставини побиття засудженим ОСОБА_8 ;

- на показання свідка ОСОБА_16 , яка прибула за викликом на місце події і надавала невідкладну медичну допомогу ОСОБА_8 , після чого потерпілу було доставлено до лікарні.

Суд також оцінив та обґрунтовано послався у вироку як на докази винуватості ОСОБА_6 на дані, які містяться: - у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 07 липня 2021 року; - у повідомленнях оператору 102 від 07 липня 2021 року; - у протоколі огляду місця події від 08 липня 2021 року з фототаблицею до нього; - у заяві свідка ОСОБА_11 , відповідно до якої він добровільно видав пошкоджену тростину, яку зламав чоловік на ім`я ОСОБА_17 , який є співмешканцем його сусідки з квартири АДРЕСА_4 і який під час сварки вихопив у нього цю тростину та завдав ударів сусідці; - у протоколі огляду від 03 серпня 2021 року з фототаблицею до нього, в ході якого оглянуто зазначену зламану дерев`яну палицю, що використовується як тростина, яку постановою від 04 серпня 2021 року визнано речовим доказом; - у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 серпня 2021 року, в ході якого свідок ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_6 як на чоловіка, який 07 липня 2021 року біля під`їзду бив руками та ногами, а також тростиною, яку забрав у нього, свою співмешканку ОСОБА_8 ; - у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 серпня 2021 року та від 05 серпня 2021 року зі свідками відповідно

ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які вказали на ОСОБА_6 як на чоловіка, який бив ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на висновок судово-медичної експертизи від

13 липня 2021 року № 1199п та висновок судово-медичної експертизи від 22 липня 2021 року № 1309/к про характер, механізм утворення та тяжкість заподіяних ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 22 липня 2021 року № 1309/к, яку було призначено за заявою потерпілої ОСОБА_8 від 20 липня 2021 року, у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: - у вигляді закритого осколкового перелому кісток носа, синець на спинці носа з переходом на нижні повіки обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; - у вигляді синців у скроневій ділянці зліва з переходом в ліву тім`яну ділянку, над верхньою губою зліва з переходом на червону кайму верхньої губи зліва, в області лівого плечового суглобу, обох плечей, правого передпліччя, садна в області правого плеча, правого ліктьового суглобу, на основній фаланзі 1-го пальця правої кисті, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в проекції 1-3 зубів зліва, синець з раною в правій скроневій ділянці з переходом в праву тім`яну ділянку, синець з саднами в області правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Доводи касаційної скарги про недопустимість зазначених висновків судово-медичних експертиз є безпідставними.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня

2020 року в справі № 754/14281/17, відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі

ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Із наявних в матеріалів кримінального провадження розписок вбачається, що ні ОСОБА_6 , ні його захисник ОСОБА_9 при отриманні копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів кримінального провадження, не порушували питання про надання їм для ознайомлення медичних документів, на підставі яких були проведені судово-медичні дослідження.

Відповідно до заяви представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката

ОСОБА_10 від 26 квітня 2022 року та протоколу від 09 червня 2022 року під час розгляду кримінального провадженні в суді першої інстанції стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України були відкриті додаткові матеріали, а саме медична карта амбулаторного хворого КМП «ЗЦПМСД» № 5 на ім`я ОСОБА_8 .

Згідно з журналом судового засідання від 09 червня 2022 року оригінал зазначеної медичної карти було безпосередньо досліджено судом першої інстанції в судовому засіданні. Ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні його захисник - адвокат ОСОБА_9 не ставили під сумнів достовірність зазначених документів.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що обстеження ОСОБА_8 лікарем швидкої допомоги відбулось безпосередньо на місці події, після чого потерпіла отримувала медичну допомогу амбулаторно за місцем свого проживання та перебувала під наглядом лікарів. Обстеження потерпілої експертом

ОСОБА_18 відбулось на наступний день після події - 08 липня 2021 року (висновок від 13 липня 2021 року № 1199п). Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення були виявлені при рентгенологічному обстеженні 16 липня 2022 року та відповідний діагноз поставлений лікарем отоларингологом

20 липня 2022 року, після чого медична документація була добровільно надана потерпілою ОСОБА_8 експертам для проведення експертизи від 22 липня

2021 року № 1309/к, яка була призначена за її заявою і проведена комісією експертів з урахуванням додаткових обстежень ОСОБА_8 , у тому числі рентгенологічного знімка. Клопотань про безпосереднє дослідження рентгенологічного знімка та про допит експертів сторона захисту не заявляла.

Судом першої інстанції також перевірено версію захисту, висловлену в судових дебатах, про можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 від падіння, коли ОСОБА_6 відштовхнув її, обґрунтовано не погодився з такою версією, спростувавши її сукупністю досліджених доказів з наведенням відповідних мотивів. При цьому суд зазначив, що така версія не була висловлена під час судового слідства, сторона захисту не заявляла про бажання повернутися до стадії з`ясування обставин справи та перевірки доказів, клопотань про призначення додаткової експертизи заявлено не було. Крім того, відповідно до висновків судово-медичних експертиз виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, а не при падінні. Потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що саме від удару ногою в область носа вона відчула біль та потекла кров.

Що стосується доводів касаційної скарги про неконкретність обвинувачення, то вони також є безпідставними.

Відповідно до ст. 291 КПК України в обвинувальному акті органом досудового розслідування були зазначені та в судовому засіданні судом встановлені всі передбачені ст. 91 ч. 1 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і зазначені обставини відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 125 ч. 2 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , які аналогічні доводам його касаційної скарги, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 125 ч. 2 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_7 та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - адвоката

ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3