Справа № 203/2928/21
Провадження № 1-кс/0203/1799/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000034 від 31.01.2020

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000034 від 31.01.2020 про накладення арешту на легковий автомобіль BMW Х5, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, держ. номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , та технічний паспорт на вказаний автомобіль № НОМЕР_3 .

Згідно з протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді зазначене клопотання передане для розгляду слідчому судді Кіровського районного суду Дніпропетровська ОСОБА_3 (справа №203/2928/21, провадження №1-кс/0203/1475/2023).

Слідчий суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід від розгляду зазначеного клопотання.

В заяві про самовідвід слідчий суддя послалась на те, що їй адвокатесою ОСОБА_6 був заявлений відвід при розгляді даного клопотання про арешт майна, у задоволенні якого ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року відмовлено за безпідставністю внаслідок недоведеності покладених в основу його мотивів обставин порушень правил суддівської етики та будь-якого упередженого ставлення слідчого судді до адвокатеси ОСОБА_6 чи власника майна, якого вона представляє.

Слідчий суддя зазначає, що апеляційний перегляд ухвал слідчого судді не виключає його повторної участі у вирішенні процесуальних питань у тому ж кримінальному провадженні, оскільки простий факт участі судді в прийнятті раніше в порядку судового контролю процесуального рішення, що стосується тих самих учасників чи того ж самого предмету, ще до нового такого роду судового процесу за практикою Європейського Суду з прав людини в рішенні у справі «Морель проти Франції» не може виправдати побоювань щодо упередженості та потребу змінювати склад суду щоразу зі зміною об`єкта розгляду, яке мало сумісно з поняттям розумного строку, а ретельне вивчення і глибоке знання суддею справи не містить тієї упередженості, яка б перешкоджала б розглядати його як неупередженого в момент ухвалення судового рішення по суті порушеного в суді питання, бо попередня оцінка вільних даних до процесу не повинна вважатися вирішальною для кінцевої оцінки, оскільки, головним чином, кінцева оцінка фактичних даних з`являється разом з остаточним судовим рішенням і ґрунтується на тих обставинах, що обговорювалися в судовому засіданні.

Однак, не дивлячись на відсутність підстав для застосування за аналогією правил недопустимості повторної участі у провадженні згідно чіткій та однозначній статті 76 КПК України, відповідно до ч. 5 ст. 9 цього Кодексу з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в § 26 рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», за яким «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», належить визнати відкриття обставин для самовідводу за принципом «дружина Цезаря має бути поза підозр».

Виходячи з мотивів скасування попередньої ухвали слідчого судді з питання арешту майна у цьому кримінальному провадженні Дніпровським апеляційним судом за ухвалою від 16 березня 2023 року, прокурор за відсутності у законі прямої про те імперативної заборони звернувся з новим клопотанням про арешт майна, змінивши серед підстав звернення з цим клопотанням легітимну мету втручання у право цивільне з переліку поіменованих у ч. 2 ст. 170 КПК України, що за більш вузьким тлумаченням судом апеляційної інстанції засад диспозитивності виключає тотожність таких клопотань, а відтак наведена у скасованій ухвалі попередня оцінка слідчим суддею, якому заявлений відвід, вільних даних не має вирішального значення для кінцевої оцінки таких даних за новим клопотанням.

Слідчий суддя зазначає, що зазначений факт апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, з якою адвокатеса була не згодна, використовується нею, як самодостатній, також і в іншому кримінальному провадженні № 0000397, в обґрунтуванні своїх побоювань обвинувального ухилу у відриві від контексту і правової природи виправленої судової помилки щоразу для спроби зміни судді, уповноваженого на судовий контроль, незалежно від форм зовнішнього вираження поведінки та конкретних вчинків цього судді.

В заві про самовідвід зазначено, що слідчий суддя зазначає, що поняття попереднього викладу суддею думки всупереч обв`язку утримуватися від будь-яких коментарів перед розглядом справи адвокатеса підмінила тезою про недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні з відмінною від завдань кримінального судочинства метою маніпулювання фактом скасування судового рішення для впливу на мою безсторонність з дискредитацією у статусі слідчого судді на випадок невдалої такої спроби.

Таким чином,в процесі розгляду нового клопотання сторони обвинувачення про арешт майна з інших підстав та заявленого у зв`язку з цим відводу незгода з переглянутим вищестоящою інстанцією процесуальним рішенням переведена неприйнятними (з огляду на явну необґрунтованість) аргументами аd hотіпет реrsопат на особисті стосунки, як перемога особисто над суддею ОСОБА_3 адвокатеси ОСОБА_6 , яка має постійну практику у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська.

Слідчий суддя зазначила, що за вищенаведених обставин навколо питання арешту майна складається ситуація, що може створити видимість наявності у слідчого судді упередженого ставлення до результату розгляду саме з цього питання нового клопотання. Тому за критеріями демонстрації дотримання етичних норм відповідно до п. 4.3 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006. які втілені в Кодексі суддівської етики, що затверджений рішенням XI З`їзду суддів України від 22.02.2013, як суддя, вона має уникнути цієї конкретної ситуації єдино можливим за даних обставин способом самовідводу згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, незважаючи на нічим не спростовану презумпцію її неупередженості, як судді, за суб`єктивним критерієм.

До відкриття наведених вище обставин ця заява раніше не подавалася, враховуючи неприпустимість за правилами ст. 15 Кодексу суддівської етики зловживання правом на самовідвід з метою продемонструвати бездоганність поведінки слідчого судді у кримінальному провадженні.

Учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає вирішенню заяви про самовідвід без їх участі.

Дослідивши заяву про самовідвід та матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За правилами, встановленими Бангалорськими принципами поведінки судді від 19.05.2006, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, ай в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п. 26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

З урахуванням вищевикладеного, з`ясувавши мотиви самовідводу слідчого судді ОСОБА_3 , суд вважає, що заява про самовідвід судді є мотивованою, процесуально обґрунтованою за наведених у ній обставин, та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 75, 80-82, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у справі №203/2928/21 (провадження №1-кс/0203/1475/2023) за клопотанням прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на легковий автомобіль BMW Х5, VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, держ. номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , та технічний паспорт на вказаний автомобіль № НОМЕР_3 , у кримінальному провадженні №000034 від 31.01.2020 задовольнити.

Клопотання передати до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для визначення у встановленому ч.3 ст.35 КПК України порядку іншого слідчого судді для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1