Провадження № 1-кп/740/287/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор»),

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

під час судового засідання в залі суду у м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.111, ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області розглядається зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб, зазначаючи, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, надавши письмове клопотання.

Обвинувачений та захисники заперечували проти клопотання прокурора. Обвинувачений зазначив, що переховуватися від суду не збирається. Після деокупації території, де перебував, повернувся на службу, ще близько місяця до затримання мав часу для залишення території, і якби хотів то, маючи спецперепустку, міг би це зробити. На свідків впливати також наміру не має. Доводи прокурора про наявність вказаних ризиків надумані. Захисник ОСОБА_7 акцентував увагу на тому, що визначення безальтернативного запобіжного заходу суперечить Конституції України та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Захисник ОСОБА_8 звертала увагу на те, що обвинувачений має сталі соціальні зв"язки, зокрема малолітню дитину та жінку, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, позитивно характеризується за місцем служби та проживання, після деокупації перебував близько місяця у Києві до затримання і не уникав слідства.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.11.2022 строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 09.01.2023 включно.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Суд враховує особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, та вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, та визнані наявними при продовженні судом 11.11.2022 строку тримання обвинуваченого під вартою існувати не перестали, зокрема можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи характер інкримінованого діяння, яке направлене на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а ОСОБА_6 обвинувачається у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст. 111 КК України, відповідно до положень ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України до ОСОБА_6 під час дії воєнного стану підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Положення частин 6, 7 ст. 176 КПК України є чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися, тому судом застосовуються під час дії воєнного стану.

Згідно абзацу восьмого частини 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини інкримінованих обвинуваченому діянь, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі "Вєренцов проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Гарсія Руіс проти Іспанії").

Суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/97 від 26.07.2001.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Яжинський проти Польщі" ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Суд звертає увагу, що на даний час свідки у суді не допитані. За правилами кримінального процесуального законодавства України суд може посилатися у вироку лише на дослідженні у судовому засіданні докази. Показання свідків суд сприймає безпосередньо і усно. При цьому суд ураховує, що свідками у справі є односельці обвинуваченого. Зміст обвинувачення і реєстр матеріалів досудового розслідування свідчить, що показання свідків у даному кримінальному провадженні становлять значну частину доказів. Ризик здійснення на свідків обвинуваченим незаконного впливу зі строни обвинуваченого у розумінні ст.177 КПК України набув достатнього характеру у зв"язку з повідомленням йому спочатку про підозру у вчиненні злочинів, а вподальшому висунення обвинувачення, оскільки саме відтоді набула визначеності вірогідна можливість, а саме за умови доведеності вини, бути підданому кримінальному покаранню. Запобігти цьому ризику іншим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, за обставин даної справи на переконання суду на даний час неможливо, у тому числі і беручи до уваги, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у переході на бік ворога в умовах воєнного стану, який на всій території України триває і на даний час.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно надіслати до Державної установи "Чернігівський слідчийізолятор" (14000, м.Чернігів, вул. Реміснича, 2, ел. адреса: ) для виконання, та вручення обвинуваченому до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п"яти діб з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 21 грудня 2022 року о 08 год. 10 хв.

Судді

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11