Провадження № 1-кп/679/131/2022
Справа № 679/1258/22
У Х В А Л А

22 грудня 2022 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області клопотання сторони обвинувачення стосовно ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001000 від 07 жовтня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

01 грудня 2022 року до Нетішинського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001000 від 07 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України.

Під час провадження досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до Ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 27 жовтня 2022 року, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з терміном дії до 23 грудня 2022 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 органами досудового розслідування обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, більша частина епізодів з яких, а саме, передбачених ст.185 ч.4 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, судовий розгляд не розпочато, крім того, існують ризики, передбачені ст.177 ч.1 КПК України, зокрема, визначені п.1, п.3, п.5 можливість переховування від органів суду, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, на що вказує як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, так і данні про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який не працює, що вказує на відсутність у останнього постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків за місцем провадження судового розгляду, до того ж, застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігти ризикам, визначеним стороною обвинувачення, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, в якій наголошено, що тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом із іншими обставинами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів, відповідно.

У судовому засіданні сторона захисту в особі обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , не заперечуючи в цілому щодо клопотання прокурора в частині необхідності застосування запобіжного заходу, вважали за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що, на думку сторони захисту, достатньо забезпечить належну процесуальну поведінку з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки, на переконання сторони захисту, у наданому до суду клопотанні сторона обвинувачення посилається лише на тяжкість покарання, що не може бути єдиною підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до того ж тяжкість висунутого обвинувачення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 саме за ст.185 ч.4 КК України, пов`язана лише з введенням та дією воєнного стану в країні, одночасно, зазначивши щодо бажання обвинуваченого ОСОБА_3 спокутувати провину та відповісти за вчинені протиправні дії шляхом надання можливості нести службу в лавах ЗС України, захищаючи Батьківщину.

Суд, заслухавши доводи прокурора ОСОБА_4 , який, підтримавши клопотання у повному обсязі, навів підстави доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, з визначенням існуючих ризиків, а також, враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , котрі, вважаючи за доцільне застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, з наданням можливості обвинуваченому ОСОБА_3 спокутувати провину несенням службу в лавах ЗС України, захищаючи Батьківщину, щодо клопотання прокурора в частині продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою заперечували, і, разом з тим, дослідивши надані до суду письмові матеріали кримінального провадження, вважає, що, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який, хоча і має родину, дружину, дітей, тощо, однак, не працює, постійного джерела доходів за місцем провадження судового розгляду не має, і, одночасно, з урахуванням висунутого обвинувачення та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, більша частина з яких, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів (ст.185 ч.4 КК України), за скоєння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на останнього процесуальних обов`язків та з метою запобігання спробам здійснити обвинуваченим певні дії, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 ч.1 КПК України, визначених стороною обвинувачення у наданому до суду клопотанні, а саме, можливості переховування від органів суду (п.1), можливості незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3), можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується (п.5), на що саме і вказує як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, так і данні про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому, враховуючи також, що судовий розгляд не розпочато, підстав для зміни запобіжного заходу та застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, зокрема, у вигляді домашнього арешту, на даному етапі, не вбачається, оскільки, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, при цьому, небезпека переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами, і, в даному випадку, існуючі суспільні інтереси, на думку суду, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу перевагу, ніж правила про повагу до свободи особи, у зв`язку з чим, оцінюючи зазначені обставини в їх сукупності, вважає за доцільне задовольнити клопотання сторони обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , продовживши обвинуваченому ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 20 лютого 2023 року, включно, що, за вказаних обставин, на переконання суду, є виправданим та буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на останнього процесуальних обов`язків, і, відповідно, запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.110, ст.131, ст.132, ст.176-ст.178, ст.183, ст..314, ст.331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання сторони обвинувачення стосовно ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Рівне, громадянину України, з професійно-технічною освітою, не працюючому, одруженому, судимому, зареєстрованому у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто, до 20 лютого 2023 року, включно.

Строк дії даної Ухвали про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 не може перевищувати шістдесяти днів, тобто, до 20 лютого 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокуророві та направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Суддя: