Справа № 306/938/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження: обвинуваченого ОСОБА_5 , та

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/576/21, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за № 0000047 внесеному 06.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 .

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2022 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000047 відомості про кримінальне правопорушення у якому 06.03.2021 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України. У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання, в якому вказує на те, що ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду від 09.03.2021 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави, до 05.05.2021, відтак ухвалою слідчого судді від 29.04.2021 такий продовжено. Надалі обвинуваченому ОСОБА_5 17.09.2021 продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою до 15.11.2021. Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 років, крім того ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, які встановлені судовим рішенням, не зменшились, не відпали і продовжують існувати, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу суд визнав обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В ухвалі також вказується на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, що суду не надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, які би свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину та наявність підстав вважати, що вищенаведені ризики не існують. Тому, суд дійшов висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Тому клопотання прокурора задоволено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Стверджує, що місцевим судом прийнято помилкове рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, на момент розгляду клопотання, не існують. Стверджує, що на час розгляду клопотання потерпілий не допитаний, жодного належного доказу не здобуто. Зазначає, що має добрі відносини з потерпілим, про що свідчить письмове повідомлення. На думку апелянта, сама лише тяжкість інкримінованого йому злочину не може бути підставою для обрання та продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що застосування запобіжного заходу домашнього арешту у нічний час доби з 21 год 00 хв по 06 год 00 хв, буде достатньо ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год 00 хв по 06 год 00 хв, та покладенням на нього процесуальних обов`язків, передчасних ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора та захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що: прокурор та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційниої скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі; обвинувачений не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі захисника.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги обставини, за яких скоєно діяння, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не одружений, не працюючий, не має постійного місця проживання), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі і дослідження доказів та допит свідків.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується і за одне з яких йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно пливати на потерпілого чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом прийнято помилкове рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, на момент розгляду клопотання не існують, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями та доказами.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що на час розгляду клопотання потерпілий не допитаний, а він має добрі відносини з потерпілим, про що свідчить письмове повідомлення, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою і відповідно не дають підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, у тому числі і домашній арешт.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги захисника про те, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання та продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що з огляду на сукупність викладених обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієвості кримінального провадження.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою, що тримання обвинуваченого під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційних скаргах не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і відповідно до заяви прокурора від 27.02.2023 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 11.01.2022 Свалявським районним судом ухвалено вирок.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні внесеному 06.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 200 КК України ОСОБА_5 , та продовжено щодо нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2022 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: