Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/274/23
Провадження № 1-кс/723/901/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

дізнавача ОСОБА_3

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області погоджене прокурором Сторожинецького відділу Черівецької окружної прокуратури про арешт майна.

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач, який здійснює дізнання у кримінальному провадженні СД ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Сторожинецького районного суду з клопотанням, погодженим прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, зазначив, що від начальника прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону надійшло повідомлення про те, що 22 січня 2023 року близько 22 год. 30 хв. на МПП «Красноїльськ» у смт. Красноїльськ Чернівецького району Чернівецької області під час здійснення огляду напівпричіпа- цистерни марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 виявлено, що ідентифікаційний номер кузова напівпричіпа- цистерни містить ознаки підробки.

Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0000024 від 23.01.2023 року з правовою кваліфікацією ст. 290 КК України.

Під час огляду місця події 22.01.2023 року в смт. Красноїльськ Чернівецького району Чернівецької області вилучено напівпричіп цистерну марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб - напівпричіп- цистерна марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 належить фірмі Республіки Болгарії.

Дізнавач просив накласти арешт на вказаний транспортний засіб та документи на нього, які необхідно прилучити до кримінального провадження як речовий доказ та зберегти, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні дізнавач підтримав подане клопотання.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи, а також заслухавши думку дізнавача слідчий суддя приходить до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ст. 171 ч.2 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Абзац другий ч.1 ст.170 КПК України визначає завдання арешту, які є також і певними ризиками, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та для відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності ті інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція ст. 290 КК України передбачає кримінальну відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Згідно витягу ЄРДР кримінальне провадження за №0000024 з правовою кваліфікацією ст. 290 КК України щодо обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, так 22.01.2023 року на МПП «Красноїльськ у смт. Красноїльськ Чернівецького району Чернівецької області що під час здійснення огляду напівпричіпа- цистерни марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 виявлено, що ідентифікаційний номер кузова спеціалізованого напівпричіпа- цистерни містить ознаки підробки.

Як встановлено в судовому засіданні транспортний засіб - напівпричіп цистерна марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 належить фірмі, яка зареєстрована в Республіці Болгарія, що підтверджується наданими документами.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого (дізнавча), який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ратифікувавши яку 17.07.1997 року Україна визнала не лише право на мирне володіння майном, а визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий (дізнавач) не дотримався. Так, дізнавачем не доведено необхідності арешту транспортного засобу - напівпричіпа- цистерни марки STADLER TSA 41 республіки Болгарії н/з НОМЕР_2 та наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Згідно ст. 173 ч.1 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП№1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 погоджене прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду Чернівецького області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Антоніна Пташник