Справа № 191/701/22
Провадження № 1-кп/191/220/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000066 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді санітара медичного пункту 1-го батальйону оперативного призначення, має військове звання солдат, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 15.02.2022 року за № 43 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду санітара медичного пункту 1-го батальйону оперативного призначення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 3, 9, 11, 16, 58, 59, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, показувати приклад неухильного виконання вимог законодавства.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом,свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби, обіймаючи посаду санітара медичного пункту 1-го батальйону оперативного призначення ВЧ 3029 НГУ з 27.02.2022 року, за наказом командування зазначеної військової частини, у складі 1-го батальйону оперативного призначення був направлений до місця несення служби неподалік АДРЕСА_2 для облаштування бойових позицій.

02 березня 2022 року приблизно о 16 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у зв`язку з відмовою від несення обов`язків військової служби на бойових позиціях військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, розташованих поблизу АДРЕСА_2 , розуміючи відсутність будь-яких інших наказів про залишення вказаних бойових позицій, залишив їх та направився до м. Запоріжжя, де перебував, до 11 год. 00 хв. 21.03.2022 року.

У період часу приблизно з 16 год. 00 хв. 02.03.2022 до 11 год. 00 хв. 21.03.2022 солдат ОСОБА_4 , діючи з метою відмови від несення обов`язків військової служби, до бойових позицій військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, розташованих неподалік АДРЕСА_2 , не з`являвся. Перебуваючи поза місцем служби ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.
Між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, 28.11.2022 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.409 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.4 ст.409 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження у загальному порядку.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні також просив угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе повністю винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити укладену угоду.

Суд шляхом заслуховування думки сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.314, 369, 373, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити по кримінальному провадженню №0000066 угоду про визнання винуватості від 28.11.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 Кримінального кодексу України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 25.03.2022 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, з урахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити сторонам, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1