Справа № 352/2011/21
Провадження № 1-кп/352/36/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000203 від 21.08.2021 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно електрогазозварювальником, розлученого, утриманця однієї малолітньої дитини, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

16.08.2021 року у період часу з 13.00 до 15.00 год ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 та в якому проживає її онук ОСОБА_6 . Тут ОСОБА_4 підійшов до вищезгаданого житлового будинку та під килимом, яким були застелені сходи, відшукав ключ від вхідних дверей помешкання.

Після цього, реалізуючи свій неправомірний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 переконавшись у відсутності потерпілого та інших очевідців, які б могли перешкодити його неправомірним діям, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи ключ від вхідних дверей, який знайшов під килимом, відчинив вхідні двері і таким чином незаконно проник в середину приміщення житлового будинку, де в подальшому зайшов в приміщення житлової кімнати ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої неправомірні дії, підсудний перебуваючи в приміщенні житлової кімнати ОСОБА_6 , виявив залишені без нагляду останнім на столі золотий ланцюжок 585 проби, вагою 8,68 грама, вартістю 12760 грн, у комплекті із золотою ладанкою 585 проби, вагою 2,59 грама, вартістю 3807 грн, а всього майно потерпілого на загальну суму 16567 грн,, які таємно викрав. Маючи можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 того ж дня приїхав у м. Івано-Фрагківськ, де викрадені ювелірні вироби видавши за власні, збув у Відділенні № 24 Повного Товариства «Ломбард Партнер» Мокієнко і компанія», що по вул. Дністровська, 2, за що отримав грошову винагороду в сумі 9056 грн, які надалі витратив на власні потреби.

Внаслідок своїх неправомірних дій обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 16567 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, заподіяні потерпілому матеріальні збитки частково відшкодував в добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому дійсно частково відшкодовано спричинену обвинуваченим матеріальну шкоду в сумі 2690 грн. добровльному порядку. Просить суд кримінальну справу відносно обвинуваченого розглядати за його відсутності та не призначати йому суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином збитки відшкодував потерпілому частково в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості призначуваного підсудному покарання, а також приймає до уваги і те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України не судимий; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має нерегулярний легальний заробіток та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 185 ч. 3 КК України, а саме у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Окрім того, застосовуючи до ОСОБА_4 норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним та несправедливим.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді арешту строком на шість місяців.

З набранням вироком законної сили, з метою його виконання, ОСОБА_4 затримати та взяти під варту. Строк покарання ОСОБА_4 у виді арешту обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) грн 20 коп, понесених по даному кримінальному провадженню судових витрат за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз.

Речові докази по даному кримінальному провадженню (а.с. 100-102) зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7