Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
286/1005/21: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту; Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 09.02.2023
Номер судового провадження: 11-кп/4805/72/23
Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1005/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №286/1005/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року відносно відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2942,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 196849,32 грн. матеріальної шкоди та 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 21 жовтня 2020 року біля 12 години, в с.Словечне Словечанської ОТГ Коростенського району, по вул. Київській, біля автозаправочної станції, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вказаній вулиці в напрямку с. Нові Велідники Словечанської ОТГ Коростенського району, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 2.9 (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год), 12.9 (б) (перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 (див. додаток 1), або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил), 31.4.1. а) (змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника), не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не врахував дорожні умови, не обрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати та безпечно керувати транспортним засобом, чим здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину з права на ліво, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: важкої закритої черепно-мозкової та спинномозкової травми: забійної рани тім`яно-потиличної ділянки голови, забійної рана підборіддя; множинних вогнищ забоїв базальних відділів лобно-скроневих ділянок обох півкуль головного мозку; перелому основи зубоподібного відростку 2-го шийного хребця з вентральним зміщенням кісткового уламку; заритої тупої травми живота: двофазного розриву селезінки, ускладненого внутрішньочеревною кровотечою середнього ступеню важкості, стан після видалення селезінки, закритого перелому середньої третин правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої ключиці, переломів 3-4-5 ребер зліва зі зміщенням уламків, які (тілесні ушкодження) за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.9, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 31.4.1. а) ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наставшими наслідками, тобто отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, застосувати ст.ст.69 та 75 КК України та призначити покарання із застосуванням випробувального терміну або перейти до іншого більш м`якого покарання аніж передбачено ч.2 ст.286 КК України та не позбавляти волі. Крім того, просить зменшити розмір заподіяної моральної шкоди оскільки у вироку суду такі обставини взагалі не знайшли свого обґрунтування. При цьому, звертає увагу, що він є раніше не судимим, за місцем проживання має позитивні характеристики, ним частково відшкодовувалась шкода потерпілим, він намагався під час слідства та судового розгляду вибачитись. Хоча і він на даний час, не працює на постійній основі, намагався якось пом`якшити свою провину та надсилав на банківську карту потерплої кошти, зокрема, ним 02.04.2021 було перераховано в рахунок відшкодування шкоди заподіяної ним потерпілій у сумі 4030 грн., які перерахував на користь рідного брата потерпілої ОСОБА_10 , оскільки чоловік потерпілої ОСОБА_11 , у той час, зі слів мешканців села перебував у постійному стані алкогольного сп`янінні у зв`язку, із чим знімав кошти з картки потерпілої, 06.10.2021 особисто на картку потерпілої було перераховано 4000 грн., всього, ним було відшкодовано коштів на суму 8030 грн.

Наголошує, що під час слідства та суду щиро розкаявся, про що свідчать також вживані мною заходи по відшкодуванню шкоди, та просив суд суворо не карати. Зазначає, що жодних доказів того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння суду не надано, безпосередньо потерпіла від кримінального правопорушення ОСОБА_12 у суді присутня не була, заяв про слухання справи у її відсутності не має, думку щодо його покарання вона також не висловлювала.

Звертає увагу і на те, що виховувався у неповній сім`ї, мамою та дідусем, з якими проживає разом, має не великий життєвий досвід, проживає у селі Антоновичі, Коростенського (Овруцького) району, Житомирської області, за місцем своєї реєстрації, яке відповідно до Додатку №1 Переліку населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесено до III зони радіоактивного забруднення (гарантованого добровільного відселення) внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ УРСР №106 від 27.03.1991. Крім того, захищав інтереси держави у зоні АТО ООС, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 виданим 01.03.2018. Скоїв необережний злочин, певною мірою зумовлений і діями самої потерпілої, що підтвердив свідок ОСОБА_13 , який у момент скоєння ДТП був з ним у автомобілі, при цьому, цей свідок не повідомляв суд про стан його алкогольного сп`яніння. Так, він дійсно на передодні вживав алкогольні напої, проте у той день спиртне не вживав.

Посилаючись на зазначене, вважає, що за наведених пом`якшуючих обставин, передбачені ст.66 КК України, а саме, щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяного збитку, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення (ним відразу викликано швидку та поліцію, активне сприяння розкриттю злочину (постійно за викликами заявлявся до слідчого та суду, надавав покази щодо обставин події, тощо), як особа - не судимий, учасник бойових дій, проживає на радіоактивно забрудненій території, жалкує про ті обставини та події які сталися, є всі обґрунтовані підстави для застосування відносно нього норм ст.69 та ст.75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого - прокурор Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_14 просить залишити вирок суду без зміни, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу за її безпідставністю без задоволення.

На призначений судом апеляційний розгляд кримінального провадження потерпілий ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_7 , які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду провадження, не прибули, не повідомивши про поважні причини свого неприбуття, заяви чи клопотання про відкладення судового розгляду не подавали. Участь потерпілого та обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні згідно з вимогами КПК України, не є обов`язковою. Потерпіла ОСОБА_9 на час апеляційного розгляду кримінального провадження померла.

Апеляційний розгляд кримінального провадження, на підставі ч.4 ст.405 КПК України, проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора відносно безпідставності апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд звертає увагу, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Як передбачено ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й даними про особу обвинуваченого, обставинами, що обтяжують покарання, відсутністю обставин, що пом`якшують покарання, таким чином, керувався не лише принципами законності, але й принципом індивідуалізації та справедливості покарання.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до норм ст.12 КК України, є тяжким, фактичні обставини його вчинення, наслідки та суспільну небезпечність правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого. В даному випадку, належно враховано судом першої інстанції факт того, що ОСОБА_7 нехтуючи п.9, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 31.4.1. а) ПДР України ПДР України, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що призвела до отримання потерпілою - пішоходом ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Також, належно враховано і те, що обвинувачений ОСОБА_7 не судимий в силу ст.89 КК України (а.п.162-163), має постійне місце реєстрації та проживання (а.п.166), за яким характеризується посередньо (а.п.167), проживає на території III зони радіоактивного забруднення, не перебуває на спеціалізованих обліках (а.п.164), захищав інтереси держави у зоні АТО ООС (посвідченням НОМЕР_2 від 01.03.2018, а.п.201), не має сім`ї та утриманців, не працює, заподіяну матеріальну та моральну шкоду не відшкодував.

Апеляційні посилання обвинуваченого в частині неналежного врахування судом першої інстанції при призначенні покарання думки потерпілої, яка в судове засідання не викликалася, присутньою у суді не була, є також необґрунтованими. Так, згідно матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 внаслідок ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження, була визнана інвалідом першої групи, такою, що потребує постійного стороннього догляду, була позбавлена фізичної можливості самостійно пересуватися (т.1 а.п.67,68). В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції потерпіла належно повідомлялася про час та місце розгляду кримінального провадження, що підтверджено наявним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поясненнями ОСОБА_11 про неможливість явки потерпілої до суду внаслідок її хворобливого стану здоров`я.

Згідно вироку,судом першоїінстанції обґрунтовановизнано обставиною,що обтяжуєпокарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Так, у відповідності до оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому діях фактично не визнав, щире каяття відсутнє, не доведено останнім такого факту і в суді апеляційної інстанції, не висловлено такої позиції і в поданій апеляційній скарзі.

Не підтверджено матеріалами провадження і активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого. Формальна учать останнього у відповідних процесуальних діях під час досудового розслідування провадження, не є беззаперечними підставами на підтвердження факту активного та дійсного сприяння розкриттю злочину.

В свою чергу, як встановлено за результатами судового розгляду провадження в апеляційному суді, обвинувачений дійсно частково відшкодовував матеріальну шкоду потерпілій стороні в сумі 8030 грн. (відшкодування здійснено в квітні та жовтні 2021, а.п.203, 204). Разом з цим, апеляційний суд вважає, що таке відшкодування завданих збитків останнім в порівнянні з наслідками скоєного правопорушення, є по своїй суті з боку ОСОБА_7 формальним, відшкодована шкода за розмірами та період є вкрай не значною. На думку апеляційного суду, таке часткове відшкодування завданих збитків, переконливо не доводить факту негативної оцінки ОСОБА_7 ним вчиненого, як і відповідного осуду, та за своєю формою фактично не доводить намагання останнього відшкодувати завдані його діями збитки. Не знайшло своє підтвердження і намагання обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду провадження вибачитись перед потерпілою стороною. Апеляційні посилання обвинуваченого в цій частині є об`єктивно необґрунтованими, щире каяття обвинуваченого, критична оцінка своїх дій, готовність нести відповідальність, з боку останнього не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, в суді апеляційної інстанції також підтверджено відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Крім того, є необґрунтованими і викладені обвинуваченим доводи про безпідставне встановлення судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, відповідно до інформації Овруцької міської лікарні за №3433 від 04.12.2020 (а.п.161), 21.10.2020 у ОСОБА_7 , який був доставлений до лікарні працівниками поліції, була відібрана кров на дослідження, за результатами якого, в крові останнього виявлено 0.28% проміле етилового алкоголю. Вживання напередодні алкоголю підтверджено останнім і в суді першої інстанції під час надання своїх пояснень. Апеляційні посилання останнього на не врахування при цьому показань свідка ОСОБА_13 відносно перебування обвинуваченого під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння, не підтверджено матеріалами провадження, та є безпідставними.

Вище зазначений висновок суду (встановлення обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння) є відповідним фактичним обставинам провадження та підтверджується відповідними доказами, апеляційні посилання обвинуваченого в цій частині є безпідставними.

Отже, жодних обґрунтованих підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України, за результатами апеляційного розгляду кримінального провадження, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання обвинуваченому також є необґрунтованими. Міра призначеного судом першої інстанції основного покарання 4 роки у виді позбавлення волі близька до мінімального розміру визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України. Ухвалений судом першої інстанції вирок в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Що стосується доводів обвинуваченого відносно не вірного вирішення судом першої інстанції цивільного позову потерпілого, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України встановлено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно до вимог ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Вирішуючи у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, суд першої інстанції вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

При цьому, у відповідності до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема і підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Разом з цим, висновки суду першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 (а.п.12-76), в порушення вимог ст.ст.370, 374 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, зроблено без належного з`ясування доведеності підстав і розміру цих позовних вимог, без належного мотивування та надання правової оцінки, зокрема, відповідних наданих потерпілою стороною квитанцій та чеків про придбання медичних засобів та товарів на предмет їх необхідності в застосуванні при лікуванні потерпілої, визначення розміру моральної шкоди.

Крім того, на думку апеляційного суду позовну заяву потерпілого ОСОБА_11 належно не оцінено судом на відповідність її вимогам ст.175 ЦПК України, зокрема в частині зазначення належного позивача, на користь якого стягується завдана шкода.

За вище наведених обставин, на переконання апеляційного суду, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню на підставі п.2, п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Частиною 3 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний здійснити дослідження доказів виключно за клопотанням учасників судового провадження. Оскільки в ході апеляційного розгляду ніхто з учасників судового провадження з відповідним клопотанням про проведення судового розгляду з дослідженням доказів по цивільному позову ОСОБА_11 не звертався, то апеляційний суд не наділений процесуальним правом самостійно, з власної ініціативи здійснити їх дослідження.

Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 скасувати.

Призначити провадження в частині цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду в частині скасування вироку в частині вирішення цивільного позову та призначення провадження до нового розгляду в порядку цивільного судочинства касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...