Справа №760/4169/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1865/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режиім відеоконференцзв`язку із ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києвавід 29 грудня2022 року, якою ОСОБА_8 у, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України - продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» на строк 60 днів, тобто до 26.02.2023 року включно, наявний альтернативний запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень - залишено без змін,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження№005011 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.12.2022 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» на строк 60 днів, тобто до 26.02.2023 року включно, а наявний альтернативний запобіжний захід, а саме заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень - залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 . Зменшити альтернативний запобіжний захід з 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 20- ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурором не надано жодних конкретних доказів щодо підтвердження їх існування. Вважає, що суд першої інстанції зобов`язаний був зменшити заставу ОСОБА_6 . Зазначає, що розмір застави має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а отже відсутні матеріальні та моральні вимоги потерпілого до обвинуваченого на час розгляду справи у суді - тобто така застава не може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 не є мешканцем міста Києва та громадянином України, а тому в суді були отримані відомості від власника квартири ОСОБА_9 , яким особисто надано суду оригінал договору укладеного з обвинуваченим про безоплатне користування його майном, а також оригінал Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зазначає, що ОСОБА_9 повідомив суду, що він не заперечує проти того аби обвинувачений ОСОБА_6 відбував цілодобовий домашній арешт у його квартирі до скасування запобіжного заходу у визначеному законом порядку. Отже, вважає, що у суду першої інстанції були всі наявні відомості про те, що ОСОБА_6 є де відбувати цілодобовий домашній арешт тим паче з засобом електронного контролю. Вважає, що цілодобовий домашній арешт повністю забезпечить покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, власника майна ОСОБА_9 для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість злочинів, які йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд взяв до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, зважаючи на те, що його родина перебуває за кордоном, сам він є громадянином Білорусі.

Дав суд належну оцінку і тому, що обвинувачений вже ухилявся від суду, оскільки після зміни йому 14.07.2022 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не виконав умови цього запобіжного заходу, залишив місце проживання, у зв`язку з чим було оголошено його розшук, і він був затриманий в м. Трускавець. Крім того, ОСОБА_6 є підозрюваним у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень в інших кримінальних провадженнях, досудове розслідування в яких здійснюється слідчими органів Національної поліції України у Вінницькій, Одеській, Харківській областях.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений, який є громадянином іншої держави та, зважаючи на його неналежну процесуальну поведінку, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу з визначенням мінімального розміру застави не буде доцільним, не забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Твердження захисника про те, що судом не досліджувалось чи може бути до обвинуваченого застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки суд дослідив доводи сторони захисту про зміну забіжного заходу на більш м`який та знайшов їх необґрунтованими, так як не доведено, що більш м`які запобіжні заходи будуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 його майновий стан, та дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києвавід 29 грудня2022 року, якою ОСОБА_8 у, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України - продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» на строк 60 днів, тобто до 26.02.2023 року включно та залишено без змін наявний альтернативний запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя