Справа №577/4320/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/810/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 2 місяці з раніше визначеними умовами та розміром застави 208 000 грн., з покладенням, у разі її внесення, на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, яке обґрунтовано тим, що строк попередньої ухвали, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 19 січня 2023 року, а ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували як на час обрання вказаного запобіжного заходу, так і при його продовженні, не зменшились та існують.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 раніше встановлений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 02 місяці, тобто, до 16 березня 2023 року до 24 год.00 хв., з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтування пропущеного строку, захисник посилається на те, що він звернувся до Конотопського суду Сумської області з клопотанням про здійснення судового засідання за його участі у режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою суду від 04 січня 2023 року йому було відмовлено, у зв`язку з введенням в Україні графіків відключення електроенергії та відсутністю у суді технічної можливості проведення судового засідання у такому режимі. Оскільки вказане рішення йому не було направлено, 16 січня 2023 року о 12 год. 00 хв. він зателефонував до суду з метою з`ясування, чому не відбудеться відеоконференція за його участі, однак, отримав відповідь, що у суді перерва з 12 год. 00 хв. до 12 год. 45 хв., і те, що судове засідання щодо розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 відбудеться у цей день, йому не повідомили. Копію ухвали від 16 січня 2023 року, постановлену за результатом розгляду вказаного клопотання, він також не отримував, а тому, у зв`язку з зазначеним, вважає що строк на її оскарження ним було пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Крім того, захисник звертає увагу і на те, що в порушення положень ст. 184 КПК України, клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу йому було вручено 19 січня 2023 року, тобто, вже після того, як судом було прийнято по ньому рішення.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 16 січня 2023 року, якою ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурор у задоволенні його клопотання.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт, захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ, Конституцію України та кримінальний процесуальний закон, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки ризики, які були встановлені, прокурором жодним чином не доведені.

Так, як зазначає апелянт, судом було встановлено ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування з врахуванням того, що останній ніде не працював, не має постійного місця проживання, періодично змінював житло, яке винаймає, однак, зазначене не свідчить про наявність обставин існування вказаного ризику. Крім того, відсутність таких намірів з боку ОСОБА_7 підтверджується його належною процесуальною поведінкою, а саме тим, що останній на той час, коли під вартою не перебував, з`являвся в усі судові засідання, намагається довести свою невинуватість.

Стосовно ризику незаконного впливу на свідків, то як зазначає апелянт, цей ризик також прокурором доведено не було, за наявності того, що справа вже перебуває у суді, свідки допитані, речові докази вилучено, докази існування погроз чи спроб впливати на свідків, відсутні, крім того, вважаючи, що ОСОБА_9 здійснив завідомо неправдиве повідомлення, ОСОБА_7 вимушений був звернутись до поліції з заявою про вчинення відносно нього злочину. При цьому, наявність самого обвинувачення не є підтвердженням того, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженні чи спотворити докази при цьому, прокурор конкретно не вказує, яким чином це може відбуватися.

Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, апелянт зазначає, що для цього повинна бути явна обґрунтована небезпека, однак обставини на її підтвердження прокурором не заявлені і у клопотанні не наведені.

Крім того, апелянт зазначає, що навіть за умови доведення вищезазначених ризиків, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту міг повністю їм запобігти, оскільки не залишаючи житло цілодобово або у певний час доби, ОСОБА_7 не міг би фізично вчинити будь-які дії, спрямовані на реалізацію ризиків. Також, апелянт звертає увагу і на те, що в основу обвинувачення у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів покладено виключно твердження ОСОБА_9 , при цьому, інших доказів на підтвердження передачі ОСОБА_7 . ОСОБА_9 амфетаміну, матеріали справи не містять.

Крім того, апелянт посилається і на те, що в оскаржуваній ухвалі суддя зазначив, що обвинувачений при вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду, однак, на його думку, така позиція ОСОБА_7 не узгоджується з його попередньою позицією, з врахуванням того, що він в апеляційному порядку оскаржував попередні ухвали як про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і про продовження вказаного запобіжного заходу, а тому, розглянувши вказане клопотання прокурора за відсутності захисника, суд порушив право останнього на захист, і з врахуванням вищезазначеного, вважати законним прийняте рішення підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили, у разі визнання колегією суддів строку на звернення з апеляційною скаргою пропущеним його поновити та задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка вважала рішення суду законним та обґрунтованим, просила його залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана, на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду була постановлена за відсутності захисника ОСОБА_8 та у зв`язку з тим, що на спростування зазначених ним доводів щодо пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення, матеріали, які надійшли на розгляд до апеляційного суду, доказів не містять, колегія суддів вважає за необхідне причини такого пропуску визнати поважними та поновити останньому строк на апеляційне оскарження ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями ст. 333 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Вказані норми Закону є відсилочними, та, у свою чергу, кореспондуються зі ст.ст.193, 199 КПК України, які регламентують порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та порядок продовження строку тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм кримінального процесуального закону вбачається обов`язковість участі обвинуваченого під час продовження йому судом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З метою перевірки обґрунтованості доводів захисника щодо незаконності прийнятого судом рішення, з посиланням на те, що розгляд клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відбувалося за його відсутності, колегією суддів з приводу зазначених обставин було опитано обвинуваченого, який повідомив, що на розгляд клопотання прокурора без участі захисника ОСОБА_8 він погодився сам.

Враховуючи такі пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає підстав для визнання рішення суду незаконним з цих підстав, оскільки, за наявності такої позиції обвинуваченого, у суду першої інстанції були підстави для розгляду клопотання прокурора про продовження останньому строку дії запобіжного заходу за відсутності його захисника ОСОБА_8 .

Крім того, колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції в повному обсязі дотримав вимог закону, з яким пов`язано вирішення вказаного питання.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії раніше обраного запобіжного заходу, судом було враховано те, що розгляд даного кримінального провадження, в якому останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України, закінчити до строку дії попередньої ухвали неможливо, сам обвинувачений та свідки ще не допитані та сторонами ще не досліджено зібрані у справі письмові докази.

Крім того, судом було встановлено що ризики, які існували на час обрання вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують, існує ймовірність того, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення, з врахуванням тяжкості майбутнього покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, а також його репутації та тих обставин, що він ніде не працює, доходів не має та є особою, яка перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Враховуючи вищезазначене, а також характер та підвищену суспільну небезпечність злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , суд і дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що ризику незаконного впливу на свідків та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення прокурором доведено не було, за відсутності доказів явної обґрунтованої для цього небезпеки та існування погроз чи спроб ОСОБА_7 впливати на свідків, то колегія суддів вважає їх безпідставними та вважає, що відсутність доказів, про які зазначає захисник, лише свідчить про дієвість застосованого до останнього запобіжного заходу.

При цьому, обставинам, на які вказує апелянт, а саме, що ОСОБА_9 здійснив завідомо неправдиве повідомлення стосовно ОСОБА_7 , що в основу обвинувачення останнього у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів, було покладено виключно твердження ОСОБА_9 , при цьому, інших доказів на підтвердження передачі ОСОБА_7 . ОСОБА_9 амфетаміну, матеріали справи не містять, колегія суддів, при вирішення питання законності продовження строку дії запобіжного заходу, оцінки не надає, оскільки зазначені обставини будуть предметом розгляду суду, який вирішує справу по суті та буде приймати в ній остаточне рішення.

Що стосується доводів апелянта про те, що в оскаржуваній ухвалі суддя зазначив, що обвинувачений при вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду, однак, на його думку, така позиція ОСОБА_7 не узгоджується з його попередньою позицією, з врахуванням того, що він в апеляційному порядку оскаржував попередні ухвали, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як повідомив сам обвинувачений, на розгляд клопотання прокурора без захисника він погодився саме, а тому, підстав для визнання права на захист останнього порушеними, колегія суддів не вбачає, як і не вбачає підстав для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як просить захисник в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд залишив рішення щодо застосування до останнього застави у раніше визначеному розмірі, сплативши яку, ОСОБА_7 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2023 року.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4