Єдиний унікальний номер справи 185/2863/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286 від 11.05.2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити на особисте зобов`язання.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку інших учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.08.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 22.10.2022.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд зауважує, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в країні введено воєнний стан. До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

При цьому, з метою забезпечення права особи на свободу та особисту недоторканність, що гарантується ст. 5 ЄКПЛ, доцільно застосовувати (враховувати) правову позицію ЄСПЛ, яка викладена в рішенні ЄСПЛ «Навальний проти Росії» (№ 2) (Navalnuyy v. Russia № 2), № 43734/14, від 09 квітня 2019 року при оцінці пропорційності інкримінованого особі кримінального правопорушення відносно запобіжного заходу про продовження якого просить сторона обвинувачення.

Важливим моментом в контексті оцінки доводів щодо застосування запобіжного заходу є й питання оцінки співвідношення між собою тяжкості інкримінованого особі кримінального правопорушення з оцінкою міцності соціальних зв`язків підозрюваного, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» (від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, пункт 33) - ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також його контакти.

Крім того, однією складовою підстав застосування конкретного запобіжного заходу є наявність відомостей про те, що іншими запобіжними заходами виконання завдання кримінального провадження є неможливим.

Слід зауважити, що обвинувачений ОСОБА_3 , з 1995 року на законних підставах проживає на території України за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка офіційно працює в ТОВ «Сан Санич» на посаді лаборанта, та з якою до свого затримання обвинувачений проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

Шкода, завдана потерпілій, була відшкодована в повному обсязі про що свідчить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 року по справі № 185/7499/21, який набрав законної сили. Будь-яких претензій, матеріального або нематеріального характеру, потерпіла у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , не має.

Водночас, суд бере до уваги той факт, що останній обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, тому, під загрозою суворого покарання обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу або свідків.

Згідно з положеннями ч. 1-2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків в суді.

Таким чином, суд вважає за доцільне застосувати у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 60 діб, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених у ч.5 ст.194 КПК України, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Зазначений запобіжний захід буде в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177,181 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців, а саме до 29 грудня 2022.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 29.12.2022.

Виконання ухвали покласти на начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, на керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області контроль за виконанням ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .