пр. 1-кп/336/486/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, незаміжньої, не працевлаштованої, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимої,

-вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі;

-вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2013 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнена 16.06.2014 року у відповідності до Закону України «Про амністію»;

-вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання строком на один рік;

-вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі, звільненої з місці позбавлення волі 05.04.2017 року за відбуттям строку покарання;

-вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до трьох років та двох місяців позбавлення волі;

-вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченій, яка має має судимості за корисливі злочини проти чужої власності та незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, пред"явлено обвинувачення у вчиненні таємного викрадення чужого майна за таких обставин.

19 жовтня 2017 року приблизно о 14 год. 30 хв., обвинувачена, керуючись умислом на вчинення крадіжки, в торговому приміщенні магазину № 109 «Єва» - ТОВ «РУШ» по пр. Собороному, 156, в м. Запоріжжі, де опинилась шляхом вільного доступу, таємно викрала «LOREAL REVITALIFT лазер НОМЕР_1 », який поклала в карман куртки та вийшла з приміщення магазин.

Описаними діями товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» спричинено майнову шкоду у сумі 245 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 в порядку ст. 34 КПК України з визначеною апеляційним судом Запорізької області підсудністю надійшов до суду 03 березня 2022 року та переданий в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 7 грудня 2022 року сторона захисту звернулася з клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня коли сталася подія злочину, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється п`ятьма роками у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Прокурор не заперечує про задоволення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання, суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Випадки, передбачені у пункті 2 цієї частини утворюють кримінальні проступки, за які передбачено покарання у виді обмеження волі та нетяжкі злочини, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Інкриміновані обвинуваченій кримінально карані дії утворюють диспозицію частини другої статті 185 КК України, яка в розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а це означає, що тривалість строку звільнення від кримінальної відповідальності обчислюється п`ятьма роками від вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Параграфом другим Розділу 24 КПК України внормовано процедуру звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений статтею 286 КПК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288).

Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

За змістом частини 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження (кримінальне провадження закривається судом, зокрема: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності).

Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, як випливає із змісту частини 8 ст. 284 КПК України.

Як зазначено судом, авторами клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є саме обвинувачена і її захисник, в добровільності волевиявлення яких переконався суд під час судового розгляду цього клопотання, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_5 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.

Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, як випливає із змісту ч. 2 ст. 288 КПК України.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, з`ясування думки потерпілого щодо цього процесуального питання є обов`язком суду, встановлені судом підстави, дають суду можливість вирішити це процесуальне питання без з`ясування думки представника потерпілого.

Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» , у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом ст. 129 КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, слідує відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.

Цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченої, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Відомості щодо речових доказів суду не надано.

Підстав для розподілу процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз, в силу ст. 124 КПК України немає.

Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9