Справа № 314/320/23
Провадження № 1-кс/314/77/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

за участю слідчого ОСОБА_5

власник майна ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про арешт майна.

Згідно з матеріалами клопотання, у провадженні СВ Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 24 січня 2023 року, за фактом незаконної порубки дерев, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2023, до чергової частини відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, надійшло повідомлення зі служби «102» від поліцейського офіцера громади Нікітіна, про те, що біля ж/д переїзду в с. Солоне Павлівської ОТГ Запорізького району Запорізької області, виявлено вантажний фургон марки «Mercedes-Bens» 814D, в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кузові якого виявлено дрова паливні (твердих порід), загальним об`ємом 5 м3, котру останній перевозив з документами, які викликають сумніви.

24.01.2023, під час проведення огляду місця події, на обочині автодороги біля с. Солоне Павлівської ОТГ Запорізького району Запорізької області, за участі водія ОСОБА_6 , виявлено та вилучено:

- вантажний фургон марки «Mercedes-Bens» 814D, в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться5 (п`ять) куб. м3дров паливних (твердих порід).

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні арешту вищеописаного майна.

Забезпечення арешту вилученого майна необхідно для встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню, так як вказані предмети можуть містити унікальні ідентифікаційні ознаки, що в подальшому може надати змогу встановити об`єктивну істину по даному кримінальному провадженню.

У судовому засіданні слідчий підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені, обґрунтовуючи накладення арешту на майно необхідністю збереження речових доказів, проведення експертизи, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Представник володільців тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти клопотання, зазначив, що громадянин ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність в сфері лісозаготівлі, надання допоміжних послуг в лісовому господарстві, лісопильного та стругального виробництва, діяльність у торгівлі деревиною, оптовій торгівлі деревиною. ФОП ОСОБА_7 відповідно до ТТН № 8 від 24.01.2023 отримав від ТОВ «Рейкарц і партнери Україна» 5 куб. м дров твердих порід, які вивантажено за адресою: АДРЕСА_1 . 24.01.2023 ФОП ОСОБА_7 здійснював перевезення дров паливних з с. Солоне Вільнянського (нині Запорізького) району в кузові вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz»-814D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить громадянину ОСОБА_9 , на адресу ТОВ «Рейкарц і партнери Україна» до м. Запоріжжя, що підтверджується копією ТТН № 8 від 24.01.2023. Біля ж/д переїзду в с. Солоне автомобіль було зупинено працівниками поліції, якими здійснено перевірку наявних документів і огляд кузову автомобіля, після чого на місце зупинки автомобіля було викликано слідчо-оперативну групу, в подальшому слідчим складено протокол огляду місця події та вилучено автомобіль з вантажем дров паливних, при цьому документи на вантаж працівниками поліції були проігноровані.

Таким чином, фактично працівниками Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області було здійснено огляд і вилучення автомобіля марки «Mercedes-Benz»-814D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , та проведено огляд і вилучення вантажу (дров паливних), власником якого є ФОП ОСОБА_7 . Вилучення речей відбувалося шляхом складання протоколу огляду місця події. При цьому, за ч. 2 ст. 233 КПК України транспортний засіб є іншим володінням особи, а тому за правилами ч. 2 ст. 237 КПК України такий огляд мав здійснюватися за правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, тобто на підставі ухвали слідчого судді (ч. 2 ст. 234 КПК України). Разом з тим, огляд транспортного засобу марки «Mercedes-Benz»-814D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , проведено без ухвали слідчого судді. Крім того, після проведення огляду слідчий не звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку (огляду). Таким чином, огляд транспортного засобу проведено з грубим порушенням норм КПК України щодо недоторканості житла та іншого володіння особи, а саме вимог ст.ст. 13, 168, 233, 234, 237 КПК України.

З урахуванням допущених органом досудового розслідування порушень КПК України під час проведення огляду транспортного засобу, представник володільців тимчасово вилученого майна вважає недопустимим накладення арешту на вказаний транспортний засіб, оскільки це призведе до легалізації незаконних дій слідчого.

Крім того, на думку представника володільців тимчасово вилученого майна, клопотання про арешт майна є необґрунтованим з огляду на те, що ч. 1 ст. 246 КПК України передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що завдало істотну шкоду. В свою чергу, у справі відсутній заявник та потерпілий, у клопотанні не зазначено де відбулась порубка і чого саме лісів чи чагарників, відсутня і будь-яка шкода. Таким чином, є сумнівним та безпідставним твердження органу досудового розслідування про те, що мало місце кримінальне правопорушення, а вилучені речі відповідають ознакам речових доказів.

Арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. В свою чергу, слідчий формально визнав вилучені речі речовими доказами, проте не вказав, які саме сліди вони мають, у зв`язку з чим їх визнано речовими доказами, оскільки жодних доказів отримання вилучених речей злочинним шляхом, а також використання вилучених речей зі злочинною метою або того, що вилучені речі були засобами здійснення злочинної діяльності, не надано.

Сама подія кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, за даним клопотанням не є очевидною, бо не підтверджена заявою потерпілого (заявника) та будь-якими іншими доказами, а сам факт перевезення вантажу дров, за наявності документів на перевезення, не містить ознак кримінального правопорушення.

Крім того, у клопотанні не зазначено, чому володільця автомобілю треба позбавити можливості користуватись майном, що саме може змінити або знищити ОСОБА_9 , якщо автомобіль не має на собі будь-якої доказової інформації, а сам факт наявності дров у кузові автомобіля вже зафіксовано протоколом огляду ( ч. 6 ст. 100 КПК України).

На підставі викладеного, представник володільців тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, представника володільців майна, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчим суддею встановлено, що 24.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Слідчим проведено огляд відкритої ділянки місцевості узбіччя автодороги, розташованої на відстані 100 м від ж/д переїзду в с. Солоне Павлівської ОТГ Запорізького району Запорізької області. Під час огляду виявлено вантажний фургон марки «Mercedes-Benz»-814D білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 є власником вказаного транспортного засобу. При огляді кузову вищевказаного автомобіля було виявлено деревину в переробленому вигляді (колота), в сирому виді, породи «дуб» та «акація біла» приблизно 5 куб. м. В подальшому вантажний фургон марки «Mercedes-Benz»-814D білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з деревиною в переробленому стані (колота) приблизно 5 куб. м, було вилучено та поміщено до відкритої ділянки місцевості, розташованої поблизу Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області. Крім того, під час проведення огляду місця події було вилучено товарно-транспортну накладну № 8 від 24.01.2023, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 24.01.2023 вищевказані речі визнані речовими доказами.

Заперечуючи проти клопотання представник володільців майна посилався на порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні огляду та вилученні речей, про накладення арешту на які ставиться питання у клопотанні.

З даного приводу слідчий суддя вважає доводи безпідставними та наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для накладення арешту на вилучене майно, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті предявленого обвинувачення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту була обумовлена визнанням вищезазначеного майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту зазначеного майна слідчий визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, збереження речових доказів та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як завдання арешту взагалі не передбачено ч. 1 ст. 170 КПК України, тому слідчим суддею до уваги не приймається.

В свою чергу, частиною 1 статті 246 КК України передбачена відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев та чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Однак, жодних доказів або обґрунтувань того, що деревина, на яку слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт, є незаконно зрубаною, а отже має ознаки речових доказів, органом досудового слідства не надано і в клопотанні не зазначено.

Також до клопотання про арешт майна не долучено відповідних доказів, які б могли свідчити про незаконність походження вилученої деревини.

Так само не надано жодних доказів або обґрунтувань того, що вантажний фургон марки «Mercedes-Benz»-814D білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або були об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом. Не містить клопотання і посилань на ті обставини, які саме сліди вони мають, у зв`язку з чим їх визнано речовими доказами.

Крім того, у порушення вимог ч. 11 ст. 170 КПК України у клопотанні не зазначено підстави для накладення заборони на використання та розпорядження вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz»-814D, яким чином дії володільця можуть призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тобтощо саме може змінити, пошкодити або знищити ОСОБА_9 , якщо автомобіль не має на собі будь-якої доказової інформації, а факт наявності деревини у кузові автомобіля вже зафіксовано протоколом огляду місця події.

Сам факт формального набуття згідно постанови слідчого від 24.01.2023 процесуального статусу речового доказу не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності Європейський суд з прав людини спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності, у розумінні Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод Європейський суд з прав людини послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.

Згідно з вимогами ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити таки захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У той же час наведені докази, що були предметом перевірки, на переконання слідчого судді, свідчать про недоведеність стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 246 КК України за обставин, що наведені у клопотанні слідчого про арешт майна. До того ж, як зазначив прокурор під час розгляду клопотання, на даний час досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про незаконність порубки вилученої деревини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, наведені в клопотанні доводи щодо необхідності арешту майна є неспроможними, ризики можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яка ставиться питання про арешт, жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені.

За таких підстав, слідчий суддя вважає клопотання слідчого про накладання арешту на деревину та вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz»-814D, реєстраційний номер НОМЕР_1 є безпідставним та немотивованим, а відтак таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

01.02.2023