У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001802 від 19.10.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Києві, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва з Солом`янської окружної прокуратури (передано судді 22.11.) надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001802 від 19.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

21 вересня 2022 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що 13.10.2022 приблизно о 20:05 год., під час закінчення робочої зміни, перебуваючи у службовому приміщенні магазину «Watsons», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_5 2 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_5 не меншетрьох ударів обома руками в область голови та обличчя, чим спричинила останній тілесні ушкодження.
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта №042/1-320-2022 від 19.10.2022, потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця на червоній каймі нижньої губи справа, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як умисне нанесення потерпілому легкого тілесного ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 відмовилася від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та просила закрити дане кримінальне провадження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказавши, що її рішення є добровільним та беззаперечним, наслідки такої відмови їй відомі. Зазначила, що вони з обвинуваченою примирилися, вона претензій до обвинуваченої не має, а тому потерпіла відмовляється від обвинувачення у формі приватного обвинувачення та просить суд закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а потерпілий в таких справах самостійно вирішує питання, підтримувати таке обвинувачення в суді або ні. Також прокурор зазначив, що оскільки потерпіла у судовому засіданні підтримала своє клопотання про закриття провадження, у зв`язку із її відмовою від обвинувачення, яке є добровільним рішенням, підстав для відмови у закритті провадження по справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувачена у судовому засіданні підтримала заяву потерпілої, просила її задовольнити та закрити провадження у справі.

Таким чином, заслухавши думку обвинуваченої, яка підтримала заяву потерпілої, пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви потерпілої, потерпілу, яка наполягала на задоволенні заяви, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 477 КПК України, кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних проступків, передбачених, зокрема статтею 125 КК України.

Приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення. Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності, що здійснюється незалежно від позиції підозрюваного, обвинуваченого на відміну від акта про примирення, що носить двосторонній характер (постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 285/2083/14-к).

Враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, судом встановлено, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо злочину, який не пов`язаний з домашнім насильством.

Також слід відмітити, що в силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Аналогічні висновки викладені у численній сталій практиці Верховного Суду (справа № 712/1710/19, № 487/1817/18).

Крім того, у справі у справі № 712/1710/19 Верховний Суд зазначив, що під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення, суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, дане провадження є формою приватного обвинувачення, розпочато за заявою потерпілої ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Частиною 4 ст. 56 КПК України передбачено, що на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За загальним правилом домовленості стосовно примирення між сторонами можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і законним представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження, зокрема медіатора, громадської організації, які виконують функції з примирення сторін. Слідчий, прокурор та суддя не вправі брати участь в таких домовленостях.

Примирення обвинуваченого (підозрюваного) та потерпілого може мати різні наслідки, передбачені законом, в тому числі: припинення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Примирення в такому випадку є не абсолютним, а може бути одним із багатьох чинників, які спонукали потерпілого до такої відмови.

Враховуючи те, що примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути досягнутим в будь-який момент під час судового провадження до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, судді повинні інформувати обвинуваченого та потерпілого про право останнього відмовитись від обвинувачення (якщо кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення), право сторін на примирення між ними, правову природу такого примирення та його наслідки.

У судовому засіданні суд, з`ясувавши позицію потерпілої щодо її бажання відмовитися від обвинувачення, яка зазначила, що її рішення є добровільним та свідомим, прийнятим без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, а також розуміння нею наслідків закриття кримінального провадження, дійшов до висновку, що відмова потерпілого від обвинувачення відповідає її дійсному бажанню.

З цього приводу слід також зазначити, що відмова потерпілого від обвинувачення це є його процесуальним правом, яке будь-яким чином не може бути обмежене іншими учасниками кримінального провадження або судом.

Таким чином, обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення, відповідно до приписів ч. 4 ст. 26 КПК України, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що потерпіла ОСОБА_5 відмовилася від обвинувачення, наслідки відмови від обвинувачення їй зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченої вона не має, дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, обвинувачена не заперечує проти закриття провадження в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 26, 284-288, 314, 369-372, 477 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001802 від 19.10.2022 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази двд диски - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 05 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1