Справа № 183/5351/22
№ 1-кп/183/1161/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000411 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Скулин Ковельського району Волинської області, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.09.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки;

- 15.03.2018 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.11.2021 року звільненого по відбуттю покарання ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 17 травня 2022 року Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 90 діб.

Разом з тим, солдата ОСОБА_3 24 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 93 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Так, 19 червня 2022 року, після доведення бойового розпорядження № 102/БР, щодо вибуття у визначений район для виконання бойового завдання з АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби.

З цією метою, 20 червня 2022 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та під час переміщення підрозділу в зону виконання бойових дій з АДРЕСА_2 , з метою ухилитись від військової служби, перебуваючи на території Луганської області, самовільно залишив місце несення служби із закріпленою за ним зброєю: автоматом Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 з боєкомплектом набоїв до нього у кількості 600 шт., у повній екіпіровці, а саме в районі виконання бойової задачі, охорони та оборони визначених рубежів на території Луганської області, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану та після виїзду на територію Луганської області, залишив місце служби та вирушив в напрямку м. Рівне, де його злочинна діяльність була припинена 21 червня 2022 року в м. Рівне військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що 24.04.2022 року його було мобілізовано та зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 і призначено на посаду стрільця. Так, 19.06.2022 року він разом з батальйоном повинен був виконувати бойове завдання, яке було доведено йому під час несення наряду, на той час вони знаходилися у м.Білецьке, Донецької області, а повинні були їхати в Луганську область, і у вказаний в розпорядженні час вони вирушили на його виконання. В машині він був разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але, рухаючись в колоні, вони пробили колесо і звернули в інший бік, запанікувавши та злякавшись, потім разом вирішили, що повертатись до колони не будуть, а поїдуть до свого рідного міста. Але вже наступного дня, по дорозі, вони були зупинені на блок посту, де добровільно здали зброю. Запевнив суд, що висновки для себе зробив, у скоєному щиро кається та наразі бажає продовжувати військову службу.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, із зброєю, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що вину він визнав повністю, перебуває на обліку у нарколога та психіатра (а.п.38,39,40), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.62), а за місцем служби задовільно (а.п. 60).

Щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочину визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Разом з тим, скоєний ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких, він є особою, що раніше судима і обставиною яка обтяжує його покарання суд визнає рецидив злочинів, даний злочин скоїв на протязі року після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком суду, а тому застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України є неможливим, і, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, враховуючи наявність двох зазначених обставин, що пом`якшують його покарання, але з урахуванням сукупності перелічених обставин істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не дають підстав для застосування ст. 69 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, однак його строк повинен бути мінімально передбаченим санкцією даної статті, що буде відповідати принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання, а також практиці Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року), а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з моменту його затримання.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9