Провадження № 1-кс/344/5416/22
У Х В А Л А

26 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

в клопотанні вказано, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000396 зареєстрованого 15.11.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 149 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом грудня 2022 року ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, які досудовим розслідуванням не встановлені, з корисливих мотивів, маючи умисел на вербування та переміщення людей через державний кордон України з метою їх передачі іншим особам для сексуальної експлуатації на території Республіка Німеччина, підшуковувала на території Івано-Франківської області осіб, які знаходяться в тяжких життєвих обставинах, не мають постійної роботи і засобів для існування та можуть виїхати за кордон для надання сексуальних послуг. Так, 21.12.2022 близько 16.30 ОСОБА_6 перебуваючи в кафе «Чікен хат», що по вул. Залізничній в м. Івано-Франківську зустрілась із ОСОБА_7 та під час спілкування дізналась, що остання офіційно не працює, не має постійних джерел матеріального прибутку та має боргові зобов`язання перед іншою особою. Розуміючи, що на ОСОБА_7 можна здійснювати вплив, і вона перебуває в тяжких життєвих обставинах, не має постійної роботи і засобів для існування, має боргові зобов`язання, тобто перебуває в уразливому стані, діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб, які досудовим розслідуванням не встановлені, маючи умисел на вербування та переміщення людини через державний кордон України з метою її передачі іншим особам для сексуальної експлуатації на території Республіка Німеччина, пообіцяла останній належні умови проживання та отримування прибутку в розмірі 1500 Євро кожних два тижні за надання ескортних та сексуальних послуг, та необхідності при цьому передачі 50 відсотків заробітку невстановленій досудовим розслідуванням особі в Республіці Німеччина. ОСОБА_7 перебуваючи в уразливому стані, погодилась на пропозицію ОСОБА_6 , яка отримавши згоду, таким чином, завербувала її для подальшої сексуальної експлуатації за кордоном. Крім того, цього ж дня, 21.12.2022 близько 18.16 ОСОБА_6 через мобільний додаток «Телеграм» зв`язалася із ОСОБА_8 та під час спілкування дізналась, що остання офіційно не працює, не має постійних джерел матеріального прибутку та має боргові зобов`язання перед іншою особою. Розуміючи, що на ОСОБА_8 можна здійснювати вплив, і вона перебуває в тяжких життєвих обставинах, не має постійної роботи і засобів для існування, має боргові зобов`язання, тобто перебуває в уразливому стані, діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою групою осіб, які досудовим розслідуванням не встановлені, маючи умисел на вербування та переміщення людини через державний кордон України з метою її передачі іншим особам для сексуальної експлуатації на території Республіка Німеччина, пообіцяла останній належні умови проживання та отримування прибутку в розмірі 1500 Євро кожних два тижні за надання ескортних та сексуальних послуг, та необхідності при цьому передачі 50 відсотків заробітку невстановленій досудовим розслідуванням особі в Республіці Німеччина. ОСОБА_8 перебуваючи в уразливому стані, погодилась на пропозицію ОСОБА_6 , яка отримавши згоду, таким чином, завербувала її для подальшої сексуальної експлуатації за кордоном. Дії ОСОБА_6 суперечать вимогам ст. 43 Конституції України, Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, та покарання за неї, що доповнює Конвенцію ООН проти транснаціональної організованої злочинності 2000 року (набув чинності для України 21.05.2004), і Конвенції Ради Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми 2005 року (набула чинності для України 01.03.2011), які забороняють використання сексуальної експлуатації, визначають поняття торгівлі людьми, окреслюють коло суспільно-небезпечних діянь, які підлягають обов`язковій криміналізації, передбачають основні стандарти запобігання, протидії торгівлі людьми. 23 грудня 2022 року близько 22.00 ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, які досудовим розслідуванням невстановлені, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на переміщення завербованих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через кордон, прибула на автостанцію в м. Коломия Івано-Франківської області для їх супроводження та передачі невстановленим слідством особам для сексуальної експлуатації на території Республіка Німеччина. Надалі, ОСОБА_6 зустрівшись із завербованими нею ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли в пасажирський автобус марки «VANHOOL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Чернівці-Свиноуйсьце» та виїхали з м. Коломия, Івано-Франківської області до державного кордону України з Республікою Польща для виїзду до Республіки Німеччина. 24 грудня 2022 року о 00 годин 16 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, не одружена, не працююча, яка має на утримання малолітню дитину, раніше не судима, була затримана працівниками поліції на автостанції АДРЕСА_3 у відповідності до ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобтоу вербуванні, переміщенні людини, вченому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб. 24 грудня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті - дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна. Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 ,підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколом огляду місцевості, протоколами оглядів, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_6 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення нею злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та виїхати за кордон де знаходилась тривалий час; - незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки, ОСОБА_6 відомі їх повні анкетні дані, після чого вона, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним,оскільки підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може приховувати докази її злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду. Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, є неможливим застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Інший вид запобіжного заходу - заставу, застосувати відносно підозрюваної також не можливо, оскільки відсутня інформація щодо постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Особисте зобов`язання, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язаного з незаконним позбавленням волі. При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрювана усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на неї обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Викладені обставини виправдовують обрання підозрюваній більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та зазначав, що ОСОБА_6 підозрюється у особливо тяжкому злочині. Наявні ризики, що підозрювана буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може виїхати закордон на тривалий термін, може впливати на потерпілих, що в сукупності може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та зазначив, що підозрювана рідко перебуває в України, постійно виїжджає закордон.

В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання. Просив звернути увагу на те, що підозрювана вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні дитину, має постійне місце проживання. При затриманні у підозрюваної вилучили паспорти та інші документи. Підозрювана не працює, доходу немає, тому не зможе внести заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Тому просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Підозрювана в судовому засіданні просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що знаходиться в декреті, має простійне місце проживання, та пояснила, що виїжджала закордон на початку війни, потім повернулась додому для того щоб зробити документи дитині. Зазначила, що їй написали дві дівчини, через що вона здивувалась. Вони попросили її поїхати з нею, так як боялись їхати самі закордон, тому вона і поїхала з ними, це перші і єдині дівчата, які звернулись до неї і в неї не було умислу підшукувати людей.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

24.12.2022 старшим слідчим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000396 від 15.11.2022 було повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 3033 КК України.

24.12.2022 згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано.

Клопотання обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами тимчасового доступу до речей та документів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 1 ст.177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі запропонований стороною захисту запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України вказано, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у таких межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про її особу та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Застава в розмірі 248 100 гривень зможе забезпечити належне виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, (до 24.02.2023 року включно), в межах строку досудового розслідування.

Визначити підозрюваній заставу - 248 100 гривень, яка може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок (одержувач: ГУ ДКС України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA0002265).

У разі внесення застави покласти на підозрювану на строк до 24.02.2023 року обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1