КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 19 січня 2023 року апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 16.11.2022 року обшуку на підставі ухвал Печерського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон HUAWEI з сім-карткою оператору Київстар НОМЕР_1 з зарядним пристроєм, який упакований в пакунок №GSU2003121;

- ноутбук Acer S/N: XHZREV01S1122D2937600 з зарядним пристроєм, який упакований в пакунок №GSU3006924;

- два жорсткі диски 1) sn: 6РTOQDSN 2) sn: SATA111SSDVG0, які упаковані до паперового пакунку жовтого кольору.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 22 листопада 2022 року клопотання прокурора розглянуто без виклику власника майна чи його представника, копію ухвали представником отримано 05 грудня 2022 року, апеляційну скаргу направлено поштою 11 грудня 2022 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так апелянт зазначає, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 не заперечував проти зняття інформації з його мобільного телефону, ноутбуку та жорстких дисків, однак таку інформацію не скопійовано, крім того під час обшуку не залучено спеціаліста.

На думку представника, посилання у клопотанні прокурора та в оскаржуваній ухвалі на те, що в мобільному телефоні, на ноутбуку та жорстких дисках містяться відомості, які можуть бути доказом у кримінальному провадженні, не можуть бути підставою для вилучення та арешту майна.

Крім того, ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, а слідчим суддею не вказано яким потребам досудового розслідування обґрунтовується накладення арешту на особисті речі власника майна.

Звертає увагу на те, що клопотання розглянуто у відсутність власника майна, хоча в оскаржуваному рішенні зазначено про те, що власника майна повідомлено належним чином, однак представником ОСОБА_5 21 листопада 2022 року направлено адвокатський запит до Печерського районного суду м. Києва, щодо надходження клопотання про арешт майна та повідомленням власника майна у разі його надходження, однак відповідь на запит отримано 23 листопада 2022 року, тобто після розгляду клопотання.

В судове засідання представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 не з`явилась, на електронну пошту суду надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутність, у зв`язку із перебуванням за межами міста Києва. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 листопада 2021року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002286, за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом тривалого часу група осіб, за попередньою змовою між собою, в порушення правил використання надр, організували на території земельних ділянок, за кадастровими номерами: :04:004:5073, :04:004:5075, :04:004:5076, :04:004:5077, :04:004:5078, :04:004:5079, :04:004:5080, :04:004:0143, :04:004:0147, :04:004:0150, :04:004:5099, :04:004:0148, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», які знаходяться між селами Тарасівка та Крюківщина, Київської області, незаконне видобування корисних копалин (піску) місцевого значення у великих розмірах, шляхом зняття пухкого розкриву за допомогою гусеничного екскаватора LIUGONG CLG922E за відсутності будь-яких дозвільних документів, зокрема спеціального дозволу на користування надрами, який видається Державною службою геології та надр України.

В подальшому вказаний пісок транспортується автосамоскидами та відвантажується на земельні ділянки, які використовується в якості майданчику для реалізації сипучих будівельних матеріалів, зокрема на земельні ділянки за кадастровими номерами: :04:002:0009, :01:005:5078, :03:006:5051, :10:001:0027, :06:027:0026.

Відповідно до листа Державної служби геології та надр України, за № 1530/01/02-22 від 09.02.2022 встановлено, що між селами Тарасівка та Крюківщина наявна заява ТОВ «ОБЛБІОЕНЕРГО» на отримання спеціального дозволу на користування надрами (геологічне вивчення, пісок), яку повернуто зазначеному товариству у зв`язку з відмовою у погодженні надання дозволу органом місцевого самоврядування.

Разом з тим встановлено, що фактичну діяльність пов`язану з незаконним видобутком піску контролюють ОСОБА_8 , який є засновником ТОВ «ПЕТРАБУД» та ОСОБА_9 , який є керівником та засновником ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ», які в свою чергу до протиправної діяльності залучили осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

ТОВ «ПЕТРАБУД», ТОВ «НЕРУДБУДПОСТАЧ» та ТОВ «ПЕТРАГРАНІТ» свою господарську діяльність пов`язану з незаконним видобутком піску, здійснюють за фактичною адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 15 листопада 2022 року під час проведення обшуку на підставі ухвал Печерського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено майно належне ОСОБА_5

16 листопада 2022 року постановою старшого слідчого в ОВС 2-го відділу(розслідування особливо важливих кримінальних проваджень) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень ГСУ НП України ОСОБА_13 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002286.

17 листопада 2022 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно з метою запобігання його пошкодження, відчуження третім особам, забезпечення проведення відповідного експертного дослідження та попередження настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002286 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Посилання апелянта, що арешт майна ОСОБА_5 є безпідставним та необгрунтованним, оскільки він не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, підозру йому не вручено, не заслуговують на увагу.

З огляду на положення п. 1 ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання представника на те, що в оскаржуваній ухвалі не вказано яким потребам досудового розслідування обґрунтовується накладення арешту на особисті речі ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею накладено арешт на майно з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Доводи, щодо розгляду клопотання без виклику власника майна, хоча і заслуговують на увагу, однак не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_6 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16

Єдиний унікальний № 757/32527/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Провадження № 11сс/824/353/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК