УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2022 Справа №607/16916/22

Номер провадження: 1кс/607/5426/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні№ 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні немає, не працює, без постійного місця проживання та реєстрації, не адвоката, не депутата, раніше судимого,
який підозрюється у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження № 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України) із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 липня 2022 року близько 12 години 00 хвилин у ОСОБА_4 , раніше судимого за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, який перебував біля сходів поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 01 липня 2022 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи біля сходів поблизу під`їзду будинку АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 підійшов до нього та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою в область обличчя, в результаті чого останній впав на сходи.

Після цього, ОСОБА_4 відкрито викрав з задньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 500 гривень та мобільний телефон торговельної марки «Redmi» 9A, моделі «M2006C3LC», виробник «Xiaomi», об`ємом пам`яті 64 GB, IМЕІ1: 60120, IМЕІ2: 60138, вартістю 3 579 гривень 65 копійок.

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_4 з місця події втік, викрадені кошти витратив, а мобільний телефон залишив собі для користування, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4079,65 гривень.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , раніше судимому:

19 червня 2003 року Тернопільським міськрайонним судом засуджений за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 198, ч. 1 ст. 396, ст. 70, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців із конфіскацією майна;

05 жовтня 2007 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

13 березня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

24 травня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом засуджений за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

14 червня 2012 року Козівським районним судом Тернопільської області засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців;

22 червня 2016 року звільнений з Маневицької виправної колонії № 42 по відбуттю строку покарання,

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому злочину слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09 серпня 2022 року;

протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 27 вересня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22 вересня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22 вересня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15 серпня 2022 року;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15 серпня 2022 року;

протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 09 вересня 2022 року;

протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 22 вересня 2022 року;

протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 15 серпня 2022 року;

протоколом огляду речей за участю потерпілого ОСОБА_7 від 15 серпня 2022 року.

Метою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбачениим ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж провадженні; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане, слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення суми застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених, просив його задовольнити з огляду на обґрунтованість підозри та існування ризиків, про які зазначено у змісті клопотання. Також прокурор просив доєднати до матеріалів клопотання виписку із історії хвороби № 13173 згідно якої підозрюваний перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР від 23 жовтня 2022 року по 23 листопада 2022 року.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що ризики недоведені.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини, утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
18 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Зокрема, такими є: протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09 серпня 2022 року; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 27 вересня 2022 року; протокол огляду речей за участю потерпілого ОСОБА_7 від 15 серпня 2022 року; висновок експерта № СЕ19/12022/8093ТВ від 31 серпня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23 вересня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 15 серпня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 15 серпня 2022 року; протокол проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 09 вересня 2022 року; протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 22 вересня 2022 року; протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 15 серпня 2022 року.
Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Причиною застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).
За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків:
переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;
незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, при оцінці якого слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого. свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого, та дослідження їх судом;
вчинити інше кримінальне правопорушення стверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корисливого злочину, він неодноразово судимий за злочини проти власності. Окрім цього, підозрюваний не має постійного джерела доходу, не працює, не навчається та не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати високою ймовірність вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень у випадку застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
За таких обставин, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою та вказують про неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 15 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Будьяких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою не наведено, а також відсутні медичні висновки, які б засвідчували факт неможливості тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.
Отож, даний вид запобіжного заходу є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, слідчий суддя дійшла висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.
Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до вимог, визначених ч. 1 та ч. 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.
ОСОБА_4 не був попередньо затриманий, тому його слід взяти під варту в залі суду, відтак, саме з 24 листопада 2022 року слід обрахувати строк тримання під вартою, однак з врахуванням положень ч. 3 ст. 219 КПК України.
У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкритого викрадення чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.
Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати підозрюваному заставу.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176178, 183, 193, 194, 198, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні№ 0000941 від 07 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 56 діб, тобто до 18 січня 2023 року.
Взяти підозрюваного під варту в залі суду негайно.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 18 січня 2023 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору, захисникові та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 листопада 2022 року о 13 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1