Провадження 1-в/193/54/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника Софіївської ВК №45 _ ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції), засудженого ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого.

Представник виправної колонії вирішення даного клопотання засудженого залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення та не може бути звільнений умовно-достроково.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року, за яким його засуджено за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі .

Початок строку відбування покарання: 23 березня 2020 року, кінець строку: 23 березня 2024 року.

ОСОБА_5 відбув визначені п. 2 ч. 3ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання. Невідбута частина якого складає:1 місяць 23 дні.

На підставі ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Під час вивчення матеріалів особової справи засудженого суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Згідно характеристики засудженого, затвердженої 27 лютого 2023 року в.о.начальника Державної установи Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 24.03.2020 року. Під час утримання в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, за що мав одне стягнення. Заохочень не мав. З 01.06.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Райківецька виправна колонія (№73)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав. З 07.08.2020 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується негативно, допускав порушення вимог режиму утримання, притягувався до дисциплінарної відповідальності 5 (п`ять) разів. Заохочень не мав. З 24.03.2021 року міру кримінального покарання відбував в лікувальному закладі при Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризується посередньо, не допускав порушення вимог режиму утримання, не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень та стягнень не мав. З 13.06.2021 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується негативно, допускав порушення вимог режиму утримання, притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 (один) раз. Заохочень не мав. З 18.11.2021 року міру кримінального покарання відбував в лікувальному закладі при Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризується посередньо, не допускав порушення вимог режиму утримання, не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень та стягнень не мав. З 10.06.2022 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується негативно, допускає порушення вимог режиму утримання, притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 (один) раз. Заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Спальне місце та при ліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До роботи в установі не залучається за станом здоров`я, є інвалідом II групи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного характеру відвідує не регулярно, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не виявляє належну соціально-корисну активність. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідним шляхом телефонних дзвінків. За вироком суду позов не має, виконавчі листи до установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнає.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, зокрема:

1)12.08.2011 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2) 07.05.2012 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3)18.01.2017 року Богунським районним судом м. Житомира Житомирської області за ст. 125 ч. 2 КК України. Справа закрита у зв`язку із відмовою у звинувачені.

На підставі ч. 2ст.50КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення вол.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Згідно матеріалів особової справи вбачається, що засуджений на протязі всього часу відбування покарання мав 7 (сім) стягнень, не мав жодного заохочення.

Крім того, варто звернути увагу також на той, факт, що засуджений систематично вчиняв злочини проти власності, був один раз звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, вказане свідчить, що засудженому надавалась можливість на виправлення, однак засуджений належних висновків для себе не зробив і знову вчиняв злочини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали судуоголошено 24 березня 2023 року о 08:40 год.

Суддя ОСОБА_1