У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001121, погоджене з прокурором, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Ананьїв, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, вважається раніше не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України за № 188, від 01.08.2000, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, часі, місці, незаконно придбав кристалічну речовину зеленого кольору, яка згідно висновку експерта в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл 2 - піролідин - 1- іл пентан -1 - он), маса PVP (у перерахунку на PVP основу) становить 561,0850 г, відсотковий вміст PVP становить 55,94%.

В подальшому на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 полімерний пакет з кристалічною речовиною яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл 2 - піролідин - 1- іл пентан -1 - он), маса PVP (у перерахунку на PVP основу) становить 561,0850 г, відсотковий вміст PVP становить 55,94%, помістив до картонної коробки з логотипом «Нова пошта» та для приховування даної особливо небезпечної психотропної речовини в середину картонної коробки також помістив одяг, після чого ОСОБА_4 , умисно, незаконно указану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл 2 - піролідин - 1- іл пентан -1 - он), маса PVP (у перерахунку на PVP основу) становить 561,0850 г, відсотковий вміст PVP становить 55,94%, зберігав при собі, та надалі коробку з її вмістом перевіз до відділення № 11 ТОВ «Нова пошта», юридична адреса якого знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38 А, таким чином ОСОБА_4 діючи умисно, близько 12:00 год. 19.09.2022 намагався здійснити пересилання в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області на ім`я отримувача ОСОБА_7 з метою збуту, кристалічної речовини зеленого кольору, яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл 2 - піролідин - 1- іл пентан -1 - он), маса PVP (у перерахунку на PVP основу) становить 561,0850 г, відсотковий вміст PVP становить 55,94 %, яку в подальшому виявлено та вилучено працівниками поліції.

19.09.2022 о 14 годині 25 хвилин ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

20.09.2022 о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

21.09.2022 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 , кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) Протоколом ОМП від 19.09.2022;

2) Протоколом затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину від 19.09.2022;

3) протоколом допита свідка ОСОБА_8 від 19.09.2022;

4) Постановою про визнання речовими доказами від 19.09.2022;

5) Висновком експерта від 20.09.2022;

6) Іншими матеріалами кримінального провадження.

21.09.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого закінчується 17.11.2022.

15.11.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк застосування до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого закінчується 15.12.2022.

При цьому, строк досудового розслідування у кримінальному провадження закінчується 20.12.2022, однак з об`єктивних причин завершити досудове розслідування у вказаний строк не надалось можливим. Зокрема, для завершення досудового розслідування є необхідним проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких матимуть доказове значення у кримінальному провадженні, а саме:

- з врахуванням отриманих в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій визначити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та скласти остаточне повідомлення про підозру та в порядку статті 279 КПК України здійснити зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 ;

- у встановленому ст. ст. 290 291 КПК України порядку, надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному та його захиснику, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування;

- при необхідності виконати інші слідчі та процесуальні дії в яких може виникнути необхідність в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні;

- скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Перелічені вище слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні, є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Однак, оскільки на даний час з об`єктивних причин досудове розслідування завершити не вдалось, а ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою до завершення досудового розслідування.

Необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків, експерта, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 (дев`яти) до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на свідків, експерта, в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, особливо небезпечні психотропні речовини в особливо великих розмірах, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, або будь-яким чином перешкоджати повному та всебічного дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, ОСОБА_4 , необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та не досягне мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на думку сторони обвинувачення суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України не повинен визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 клопотання підтримав повністю та просив його задоволити. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та ризики не зменшилися.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що 19.09.2022 о 14 годині 25 хвилин ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

20.09.2022 о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

21.09.2022 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

21.09.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого закінчується 17.11.2022.

15.11.2022 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк застосування до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк якого закінчується 15.12.2022.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: 1) Протоколом ОМП від 19.09.2022; 2) Протоколом затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину від 19.09.2022; 3) протоколом допита свідка ОСОБА_8 від 19.09.2022; 4) Постановою про визнання речовими доказами від 19.09.2022; 5) Висновком експерта від 20.09.2022; 6) Іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатніми для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків злочину та інших фігурантів кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При продовженні строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , суд враховує його особу, який має постійне місце проживання, а також те, що підозрюваний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше притягається до кримінальної відповідальності, хоч і судимість погашена.

Однак, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч.3 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти з конфіскацією майна.

Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування.

Також встановлено, що постановою в.о. керівника Ужгородської окружної прокуратури від 14.11.2022 року, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 20.12.2022 року.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою підлягає задоволенню в межах строків досудового розслідування, а саме до - 20.12.2022 року.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого - задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Ананьїв, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, вважається раніше не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 20.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ОСОБА_10