Справа № 462/1179/23
провадження 1-кс/462/596/23
У Х В А Л А

03 квітня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ЛКП «Львівелектротранс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000196 від 19.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

ЛКП «Львівелектротранс» 31.03.2023 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у кримінальному провадженні №0000196 від 19.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за клопотанням прокурора слідчим суддею Залізничного районного суду м.Львова було накладено арешт на тролейбус НОМЕР_2 марки «Електрон» модель «Т19102», шасі № НОМЕР_1 , який належить ЛКП «Львівелектротранс». Оскільки у цьому кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії з використанням вказаного тролейбуса, то вважає, що підстав для подальшого арешту цього транспортного засобу немає, просить скасувати арешт на вказаний тролейбус.

ЛКП «Львівелектротранс» та прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з?явилися, при цьому від прокурора надійшла заява, в якій просить проводити розгляд клопотання за його відсутності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без участі володільця майна та прокурора, оскільки, згідно положень ст.174 КПК, їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

Дослідивши доводи заяви та перевіривши матеріали кримінального провадження №0000087, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 22.02.2023 року у рамках кримінального провадження №0000196 від 19.02.2023 року було накладено арешт на тролейбус НОМЕР_2 марки «Електрон» модель «Т19102», шасі № НОМЕР_1 , який належить ЛКП «Львівелектротранс».

В ході проведення досудового розслідування були призначені експертизи вказаного тролейбуса, проведення яких на даний час завершено.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності на арештований транспортний засіб, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, а також те, що вже проведено ряд необхідних слідчих дій з тролейбусом та прокурор, у поданому слідчому судді клопотанні, проти скасування арешту в частині користування вказаним тролейбусом не заперечує, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт тролейбуса НОМЕР_2 марки «Електрон» модель «Т19102», шасі № НОМЕР_1 , в частині заборони користування вказаним тролейбусом, без зняття заборони розпорядження та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

Керуючись ст.100, 174 КПК України,

постановив:

Клопотання ЛКП «Львівелектротранс» - задовольнити частково.

Скасувати арешт на тролейбус НОМЕР_2 марки «Електрон» модель «Т19102», шасі № НОМЕР_1 , який належить ЛКП «Львівелектротранс», накладений згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 22.02.2023 року у рамках кримінального провадження №0000196 від 19.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в частині заборони користування вказаним тролейбусом, без зняття заборони розпорядження цим тролейбусом та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1