Справа № 279/315/22
Провадження №1-кп/283/144/2022
У Х В А Л А

14 грудня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , за участю прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ), її захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченої про визнання доказів очевидно недопустимими у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 23.10.2021 за № 0000689, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про визнання письмових доказів, поданих стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , недопустимими та очевидно недопустимими з неможливістю дослідження судом вказаних доказів під час розгляду кримінального провадження. Зокрема, просив визнати очевидно недопустимими: протоколу огляду місця події від 23.10.2021, висновок експерта № 291 від 21.12.2021; висновок експерта № СЕ-19/106-21/11153-Д від 02.11.2021, висновок експерта № СЕ-19/106-21/13217-Д від 30.12.2021, висновок експерта № СЕ-19/106-21/35821-БД від 29.11.2021, висновок експерта № СЕ-19/106-21/35813-БД від 29.11.2021, висновок експерта № СЕ-19/106-21/11326-БД від 25.11.2021, висновок експерта № СЕ-19-22/686-БД від 12.01.2022, висновок експерта № 230-МК від 21.01.2022, висновок експерта № 150 від 11.01.2022.

Своє клопотання захисник обґрунтовує наступним.

Огляд місця події 23.10.2021 проведений у спосіб, що не передбачений КПК України, оскільки КПК не містить поняття «додатковий» огляд місця події.

Висновок експерта № 291 від 21.12.2021 (розділ дані лабораторних досліджень) складений на підставі висновку експерта №2405 судово-токсикологічного дослідження від 03.11.2021, висновку експерта № 823 судово-медичного дослідження крові від 27.10.2021, висновку експерта № 2579 судово-гістологічного дослідження від 22.11.2021; вказані висновки експертів не містяться в матеріалах кримінального провадження та стороні захисту в порядку визначеному ст. 290 КПК України відкриті не були, що обумовлює очевидну недопустимість вказаного висновку.

Висновок експерта № СЕ-19/106-21/11153-Д від 02.11.2021 базується на дослідженні даних, які на думку захисника, на дослідження експертові не передавались.

Висновок експерта № СЕ-19/106-21/13217-Д від 30.12.2021 також містить дослідження, зокрема, відбитків пальців ОСОБА_6 , які було відібрано у неї примусово, а також експертом було здійснено дослідження висновку експерта № СЕ-19/106-21/11153-Д від 02.11.2021 року, а відтак, як похідний від очевидно недопустимого, вказаний висновок також має бути визнаним очевидно недопустимим.

Досліджений в ході проведення експертизи № СЕ-19/106-21/35821-БД від 29.11.2021 ніж (як визначено у висновку експерта) було отримано в результаті проведення додаткового огляду за адресою: АДРЕСА_1 , який було проведено в спосіб, що не передбачений КПК України, що призвело до недопустимості як доказу протоколу додаткового огляду місця події від 23.10.2021, в ході якого було вилучено вказаний ніж, так і висновку експерта. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б могли підтвердити, що вказаний предмет визначений у висновку експерта, як ніж, дійсно є ножем, відсутній в матеріалах кримінального провадження також і протокол огляду вказаного предмета. Не зрозумілою є також та обставина, яким чином експертом було зроблено висновок щодо наявності на ножі генетичних ознак крові ОСОБА_8 , так як виходячи зі змісту висновку експерта, зразки крові ОСОБА_8 на експертизу не передавались та під час експертного дослідження не досліджувались.

Як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/106-21/11326-БД від 25.11.2021 на експертизу було надано: кофту, вилучену під час огляду трупа, упаковану в паперовий конверт, зразок крові трупа ОСОБА_8 . Вказану кофту стороні захисту в порядку визначеному ст. 290 КПК України відкрито не було, що обумовлює очевидну недопустимість вказаного доказу, який було досліджено в ході проведення експертизи. У висновку експерта відсутні обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені у постанові про призначення експертизи, а також висновки експерта ґрунтуються на припущеннях.

Висновок експерта № СЕ-19-22/686-БД від 12.01.2022 не було відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, про що захисником було зроблено відповідне зауваження в протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, що обумовлює очевидну недопустимість як доказу вказаного висновку експерта. Крім того, при проведенні експертизи було використано висновки експертів № СЕ-19/106-21/35821-БД від 29.11.2021 року, № СЕ-19/106-21/35813-БД від 29.11.2021 року, які є очевидно недопустимими доказами у справі. Як вбачається з висновку експерта, саму сокиру (як визначено у висновку експерта) та ніж (як визначено у висновку експерта) під час проведення експертизи досліджено не було. Як вбачається з висновку експерта під час проведення експертизи досліджувались зразки крові обвинуваченої ОСОБА_6 , які було відібрано в неї в примусовому порядку. У висновку експерта відсутні обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені у постанові про призначення експертизи, а також висновки експерта ґрунтуються на припущеннях.

Висновок експерта № 230-МК від 21.01.2022, був складений після завершення 13.01.2022 досудового розслідування, що є прямим порушенням ч. 8 ст. 223 КПК України.

Як вбачається зі змісту висновку експерта № 150 від 11.01.2022 експертне дослідження було проведено на лише на підставі висновку експерта № 291 від 21.12.2021 року, який є очевидно недопустимим, як доказ.

Крім того, як на підставу очевидної недопустимості, захисник посилається на те, що ні його, як захисника, ні його підзахисну, не було повідомлено про дату, час та місце проведення експертиз, що позбавило сторону захисту можливості бути присутньою під час їх проведення та могло вплинути на правильність висновків експертів.

Обвинувачена у судовому засіданні підтримала позицію захисника.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання захисника, зазначив, що всі докази, що надані на дослідження суду, зібрані у порядку та у спосіб, передбачені КПК України. Всі передані на дослідження експертам об`єкти, були при їх вилученні були запаковані належним чином, про що містяться записи у протоколах, а також у самих висновках експертів щодо стану пакування, маркування переданих на дослідження об`єктів. На законодавчому рівні не визначено обов`язкову участь учасників процесу (сторін кримінального провадження) під час проведення судових експертиз. Обов`язковою є участь особи, стосовно якої необхідне проведення освідування (дослідження) для встановлення тілесних ушкоджень, для проведення психіатричної експертизи тощо. Крім того, прокурор зауважив, що всі докази, які подані для дослідження суду, відкриті стороні захисту, як первинно, після завершення досудового розслідування, так і додатково, під час судового розгляду, що підтверджується письмовими матеріалами.

Вислухавши доводи сторони захисту та заперечення сторони обвинувачення, колегія суддів, вирішуючи клопотання захисника, враховує наступне.

Застосування належної юридичної процедури є важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду мають бути права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права. На користь такого висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Використана в частині 2 статі 89 КПК України категорія "очевидна недопустимість доказів" є оціночною і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого, згідно положень КПК України, є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Із врахуванням зазначеного, саме різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості:

1) під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (частина 4 статті 87, частина 2 статті 89 КПК) - у випадках, коли: а) такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і б) їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду;

2) у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (частина 1 статті 89 КПК) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які: а) тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; б) зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.

Імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 статті 87 КПК.

Оцінивши доводи захисника щодо визнання очевидно недопустимими письмових доказів, поданих стороною обвинувачення, суд вважає, що підстав для задоволення такого клопотання немає, оскільки захисником не наведено, а судом не встановлено жодного факту, який би свідчив, що вказані докази були здобуті шляхом порушення фундаментальних конвенційних та/або конституційних прав і свобод ОСОБА_6 чи інших осіб, а також, що їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду. Питання щодо їх допустимості у загальному порядку буде вирішуватись колегією у нарадчій кімнаті за результатами розгляду кримінального провадження.

Керуючись статтями 22, 86, 87, 348, 350, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про визнання очевидно недопустимими доказів:

протоколу огляду місця події від 23.10.2021;

висновку експерта № 291 від 21.12.2021;

висновку експерта № СЕ-19/106-21/11153-Д від 02.11.2021;

висновку експерта № СЕ-19/106-21/13217-Д від 30.12.2021;

висновку експерта № СЕ-19/106-21/35821-БД від 29.11.2021;

висновку експерта № СЕ-19/106-21/35813-БД від 29.11.2021;

висновку експерта № СЕ-19/106-21/11326-БД від 25.11.2021;

висновку експерта № СЕ-19-22/686-БД від 12.01.2022;

висновку експерта № 230-МК від 21.01.2022;

висновку експерта № 150 від 11.01.2022 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді