1Справа № 335/405/23 1-кп/335/450/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника адвоката: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, водія-стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.02.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривий Ріг за ч.2 ст.121, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років та конфіскації майна,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України,
ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді водія-стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08.11.2022 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний та позастатутний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що старший лейтенант ОСОБА_6 є його начальником за званням, реалізуючи прямий умисел, що виник раптово, направлений на погрозу заподіянням тілесних ушкоджень старшому лейтенанту ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни, в присутності інших військовослужбовців, висловив останньому погрозу заподіянням тілесних ушкоджень, при цьому здійснив замах кулаком своєї правої руки навпроти обличчя потерпілого, однак ця спроба нанести удар була припинена іншим військовослужбовцем, який затримав кулак ОСОБА_5 .
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.405 КК України, як погроза заподіянням тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 405 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.4 ст.405 КК України ОСОБА_5 визначити покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді арешту на гауптвахті строком на 5 місяців.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив проти затвердження угоди.
Прокурор, обвинувачений та його захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких.
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій не заперечує проти укладання угоди між прокурором та ОСОБА_5 .
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 здійснив погрозу заподіянням тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану, а тому його дії кваліфікує за ч.4 ст.405 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Приймаючи до уваги вищевикладене, але з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, (з`явлення із зізнанням, визнання вини, щире каяття, участь у відсічі збройної агресії), та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який раніше судимий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_5 застосувати ч.1 ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст.60 КК України, покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
В ході судового розгляду встановлено, що судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено, майнова шкода відсутня, арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 на досудовому слідстві та під час розгляду справи в суді не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) місяців арешту на гауптвахті.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту фактичного початку його виконання.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України до Запорізького апеляційного суду області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя

Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1