Справа № 752/5569/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3353/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000514 від 04.04.2022 за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.07.2018 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. 17.11.2021 звільнений з Волянської ВК Запорізької області № 20 по відбуттю строку покарання, засуджено,-

за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , у невстановлений судом час, місці та спосіб, придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 22.50 г., та почав зберігати його при собі без мету збуту, до 20 години 47 хвилин, 04 квітня 2022 року, коли був викритий працівниками поліції за адресою: проспект Академіка Глушкова, 42, м. Київ.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Так, апелянт указав, що суд першої інстанції обґрунтовуючи своє рішення послався на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, визнання вини у вчиненому, а також те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому. Однак, вказані обставини, на переконання апелянта, характеризують лише особу обвинуваченого і не можуть слугувати обставинами для застосування до останнього положень ст. 75 КК України. Крім того, судом належним чином не було враховано те, що ОСОБА_7 має обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 місяців арешту. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Правильність кваліфікації дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оспорюється.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом ст. 75 КК України суд може звільнити особу від відбування покарання із випробуванням, якщо із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу та інших обставин справи суд дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням суд послався на тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, обставину, яку обтяжує покарання рецидив кримінальних правопорушень та дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, перебуває у цивільному шлюбі, працює, хоча і не офіційно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Проте, обмежившись перерахуванням обставин, визначених у ст. 65 КК України, які враховуються при призначенні покарання, суд у вироку не навів будь-яких мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без відбування ним призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що дані про особу обвинуваченого, які наведені у вироку судом та обставина, що пом`якшує покарання не дають підстав вважати те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. До такого переконання колегія суддів прийшла з огляду на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, за які засуджувався до покарання, які, у тому числі, відбував реально. Та обставина, що обвинувачений після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, на переконання колегії суддів, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Наведене у своїй сукупності безумовно указує на неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення його від відбування покарання із випробуванням. Будь яких даних, які б давали колегії суддів підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, матеріали провадження не містять. Вирок у частині покарання не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у частині покарання він підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку у цій частині.

При цьому колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України необхідно призначити покарання у виді арешту на строк 5 місяців. Саме вказаний вид та розмір покарання, на думку колегії суддів, є таким, що буде відповідати як тяжкості кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого, та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора в цій частині колегія суддів також вважає обґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання, з ухваленням нового вироку відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного взяття під варту ОСОБА_7 в ході звернення вироку до виконання.

В решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4