Провадження № 1-кп/201/944/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001763 від 15.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.12.1995 АНД районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 29.07.2002 Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.12.2005 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки;

- 24.06.2008 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 31.10.2014 умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів;

- 13.06.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Звільнений 23.08.2021 з Державної установи «Софіївської виправної колонії» по відбуттю строку покарання;

- 20.12.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки;

- 06.12.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 року, до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 456 о/с від 30.06.2020 капітана поліції ОСОБА_5 , наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 947 о/с від 01.12.2019 сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посади інспекторів взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 583 о/с від 19.06.2018 лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.1 розділу 2 посадової інструкції поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції та посадової інструкції поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, які затверджені наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, та п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є особами, які постійно здійснюють функції представників Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим вони є службовими особами.

Інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 спільно з інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , 14.12.2022 приблизно о 14 год. 05 хв., під час відпрацювання території Соборного району м. Дніпро, в районні будинку 35 по пр. Гагаріна, на зупинці громадського транспорту, зупинили громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у громадському місці у п`яному вигляді, що ображало людську гідність і громадську мораль. Останній був повідомлений працівниками поліції про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 178 КУпАП. На підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було проведено поверхневу перевірку ОСОБА_3 , в ході якої у останнього у правій кишені одягненої на ньому куртки виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожу на наркотичну. ОСОБА_3 був повідомлений працівниками поліції про те, що він буде притягнений до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичної речовини.

З метою ухилення від кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичної речовини у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 14 год. 05 хв. по 14 год. 15 хв. виник умисел на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі.

Так, ОСОБА_3 , 14.12.2022 о 14 год. 15 хв., знаходячись за вищевказаною адресою, будучи особою, яка раніше неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, достеменно знаючи, що інспектори взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , є працівниками поліції, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичної речовини, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди поліцейським у розмірі 10000 гривень України за бездіяльність, яка б полягала у неінформуванні диспетчера (оперативного чергового) Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про необхідність направлення слідчооперативної групи ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на місце події та не складенні на ОСОБА_3 відповідних матеріалів, на що отримав відмову.

Про факт пропозиції надання неправомірної вигоди поліцейський ОСОБА_5 відразу повідомив оперативного чергового Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, а також викликав слідчо-оперативну групу ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В подальшому на ОСОБА_3 інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №442248, а також ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000770, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують її особу.

4.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, вірно.

5.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії нетяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікаря психіатра і перебування в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями (довідка від 16.12.2022 № 3020, а.п. 18), рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією ч. 1 ст. 369 КК України.

При цьому, суд враховує, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2022 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 року, і остаточно призначено покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.

На день вчинення кримінального правопорушення за цим кримінальним провадженням, тобто 14.12.2022, ОСОБА_3 не затриманий, оскільки вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2022 року набрав чинності 06.01.2023.

Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тому суд на підставі ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2022 року.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

На думку суду, вчинення обвинуваченим злочину в період невідбутого покарання, а також за наявності чисельних судимостей за злочини проти власності, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, схильність до злочинної діяльності і вперте небажання ставати на шлях виправлення.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

6.Вирішення питання щодо цивільного позову

Цивільний позов відсутній.

7.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

8.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В судових дебатах прокурором заявлено клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2022 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 року, і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислено з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку.

14.12.2022 ОСОБА_3 вчинив злочин за цим кримінальним провадженням.

На думку суду, вчинення ОСОБА_3 злочину на восьмий день після проголошення вказаного вироку свідчить про його підвищену суспільну небезпеку і схильність до злочинної діяльності.

Враховуючи, що покарання призначено у вигляді реального позбавлення волі, суд вбачає наявність ризику ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання, пов`язаний із призначенням йому реальної міри покарання та наявність ризику продовження злочинної діяльності.

Відтак, єдиним дієвим заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та виконання ним процесуальних обов`язків, є тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Судові витрати, понесені на залучення експерта, відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2022 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримавши його в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази:

- диск DVD-R esperanza з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 34).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1