Єдиний унікальний номер справи 185/5198/20
Провадження № 1-кп/185/204/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема, засуджений ОСОБА_3 просить застосувати до нього положення зазначеного закону та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення за правилами абзацу першого цієї частини з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, обвинувачений доставлений не був, що відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України не перешкоджає розгляду питання про роз`яснення судового рішення.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема, про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді двох років обмеження волі, за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді трьох років обмеження волі. За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_5 призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у виді трьох років обмеження волі. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено йому покарання у вигляді двох років шести місяців обмеження волі. Звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з повним його відбуттям. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2019 року та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань та призначено покарання у вигляді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 травня 2022 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2021 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховується судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

18 травня 2017 року Законом України № 2046-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.

У приписах ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ зазначено про те, що передбачені в ній правила зарахування строку попереднього ув`язнення мають застосовуватися у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.

Згідно висновку викладеного в постанові Великої палати Верховного суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року (п.п. 105-106), «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VПІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення 11 травня 2020 року, та до нього в рамках вказаного кримінального провадження було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (строк тримання під вартою рахувати з 12 травня 2020 року).

Згідно вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження не обирався.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що засуджений ОСОБА_3 , вчинив злочини та відносно нього було застосовано запобіжний захід вже після внесення змін до Кримінального кодексу України щодо складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення (Законом України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року), суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючисьст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1