08.02.2023 Справа № 756/8388/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8388/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001856 від 27.08.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Грузія, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , такого, що має вищу освіту, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022.

Водночас, судом установлено, що 27.08.2022 близько 11:20 ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, прийшов до торгівельної зали гіпермаркета «ЕПІЦЕНТР» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 11а).

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, в той же час в тому ж місці ОСОБА_3 , пройшовши до відділу продажу інструментів та обладнання, діючи таємно умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення, взяв із торгової полиці товар, що належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» (), а саме:

- рулетка «BIGBOBMYTOOLS» (арт. 20706838), в кількості 1 шт, вартістю 247,1 грн (без урахування ПДВ);

- ножиці по металу «STANLEY» (арт. 20631037), в кількості 1 шт, вартістю 437,5 грн (без урахування ПДВ);

- рулетка «STANLEYBI-MAT» (арт. 20702032), в кількості 1 шт, вартістю 245 грн (без урахування ПДВ);

- ніж «INTERLOCK» (арт.20630023), в кількості 1 шт, вартістю 473,33 грн (без урахування ПДВ);

- рулетка «TYLONGRIPTAPESTANLEY», в кількості 1 шт, вартістю 413,33 грн (без урахування ПДВ),

а всього на загальну суму 1816,27 грн (без урахування ПДВ) та поклав його до товарного кошика. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати вищевказаний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, йдучи по торгівельній залі гіпермаркета, переклав вищевказаний товар до своєї сумки темного кольору, з якою прийшов до магазину, після чого надягнув указану сумку через плече та направився до лінії кас, де, скориставшись тим, що поруч були відсутні працівники охорони магазину, тримаючи при собі неоплачений товар, пройшов повз лінію кас і, перетнувши касові рамки, попрямував до виходу з гіпермаркету, маючи можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 спричинив майнову шкоду ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» () на загальну суму 1816,27 грн (без урахування ПДВ).

Представник потерпілого ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» - ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, а також те, що викрадений товар було передано представнику потерпілого на відповідальне зберігання, прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, попросив вибачення за вчинене, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показав наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що у серпні місяці 2022 року він прийшов до гіпермаркету «ЕПІЦЕНТР» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 11а), що знаходиться в Оболонському районі міста Києва, де, маючи намір придбати деякий товар, взяв деякий товар (інструменти) та поклав до товарного кошика. Разом із тим, немаючи наміру сплачувати за той товар, про який вказано в обвинувальному акті, він переклав товар із торгівельного кошика до сумки, яка того дня була при ньому. У подальшому він пішов до каси та сплатив за той товар, що залишився в товарному кошику, при цьому не розрахувався за товар, який поклав до своєї сумки. Пройшовши лінію кас, він вийшов з приміщення гіпермаркета, однак був зупинений працівником охорони магазину. На запитання охоронця про наявність неоплаченого товару він відразу добровільно повідомив про те, що такий є. При цьому, ОСОБА_3 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся, просив суд урахувати, що він має на утриманні сім`ю (дружину та двоє дітей), на сьогодні хоча й неофіційно, однак працює, й суворо не карати.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у таємному заволодінні чужим майном (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, те, що останній має вищу освіту, одружений, має дружину та двоє дітей, хоча й неофіційно, однак працює зі слів, має постійне місце реєстрації на території України (місто Київ), а також постійне місце проживання в цьому ж місті, на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше несудимий.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді, попросивши вибачення, зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене.

Водночас, умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого, розміром матеріальної шкоди, а також з огляду на те, що викрадене майно було вилучено та в подальшому було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Зарахування строку досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до моменту його звільнення з-під варти в залі суду на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 29.08.2022 (справа №756/6978/22) слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Приймаючи рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого було визначено до 27.10.2022 (справа №756/6978/22), водночас, враховуючи те, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальний обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Речові докази:

- рулетка «BIGBOBMYTOOLS» (арт. 20706838), в кількості 1 шт; - ножиці по металу «STANLEY» (арт. 20631037), в кількості 1 шт; - рулетка «STANLEYBI-MAT» (арт. 20702032), в кількості 1 шт; - ніж «INTERLOCK» (арт.20630023), в кількості 1 шт; - рулетка «TYLONGRIPTAPESTANLEY», в кількості 1 шт, які було передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого - після набрання вироком законної сили залишити потерпілому за належністю;

- СD-диск із записом із камер відеоспостереження з торгівельної зали гіпермаркета «ЕПЦЕНТР» у місті Києві (просп. Степана Бандери, 11а), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк основного покарання зарахувати строк досудового тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в період із 27.08.2022 по 29.08.2022.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1