Справа №478/379/23 пров. №1-в/478/133/2023
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
24 квітня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
10.04.2023 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив задовольнити клопотання.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, вирокАртемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.02.2018 року підлягає окремому виконанню. Вироком Донецького апеляційного суду від 07.05.2019 року вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2019 року стосовно ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.289, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та штрафу у сумі 25500 грн. відповідно до ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 25500 грн виконувати самостійно. В решті вирок залишено без змін.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії тяжких злочинів.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2021 року замінено засудженомуОСОБА_4 суму штрафу, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 07.05.2019 року за ч.2 ст.289 КК України, в розмірі 25500 грн на покарання у виді 240 годин громадських робіт. Ухвала набрала законної сили 03 березня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 18.06.2019 року.

Станом на 24.04.2023 року відбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання складає 4 роки 4 місяці і 28 днів, не відбутий строк покарання складає 7 місяців 3 дні.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 та довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 21.04.2023 року вбачається, що останній має - 8 заохочень: подяка (30.10.2019 року) (арк.особ.спр.68); подяка (16.01.2020 року) (арк.особ.спр.73); подяка (15.04.2020 року) (арк.особ.спр.76); подяка (15.07.2020 року) (арк.особ.спр.82); подяка (16.10.2020 року) (арк.особ.спр.89); подяка (23.04.2021 року) (арк.особ.спр.110); подяка (15.04.2022 року) (арк.особ.спр.142); знято раніше накладене стягнення від 31.05.2022 року (12.10.2022 року) (арк.особ.спр.160), та 7 стягнень: догана (30.11.2018 року) (арк.особ.спр.12); сувора догана (29.03.2019 року) (арк.особ.спр.24); догана (05.04.2019 року) (арк.особ.спр.32); сувора догана (03.05.2019 року) (арк.особ.спр.42); 14 діб ДІЗО (22.07.2021 року) (арк.особ.спр.121); догана (31.05.2022 року) (арк.особ.спр.147), які погашено та знято у встановленому законом порядку; 14 діб ДІЗО (09.02.2023 року) (арк.особ.спр.165).

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 21.04.2023 року, засуджений ОСОБА_4 перебуваючи у ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» не допускав порушень встановленого режиму утримання, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 18.06.2019 року до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» був розподілений до відділення №1, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Охоче відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Має заохочення за сумлінне ставлення до праці. Встановлений режим утримання порушує не систематично, за що має ряд стягнень. У скоєному злочині розкаюється, визначену судом міру покарання вважає справедливою. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участь у програмах диференційованого виховного впливу приймає.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 , яка містяться в матеріалах особової справи засудженого (арк.особ.спр.180) засуджений ОСОБА_4 з 28.11.2018 року перебуваючи у СІЗО м. Бахмут не допускав порушення встановленого режиму утримання, заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Перебуваючи у ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» допускав порушення встановленого режиму утримання, за що має ряд стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав. Прибувши 18.06.2019 року до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» був розподілений до відділення №1 та працевлаштований працівником по господарській обслузі установи, до праці ставиться посередньо. Приділяє увагу до необхідності дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Має заохочення. Встановлений режим утримання порушує, за що має ряд стягнень. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає суровою. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, проте виконує законні вимоги тільки під контролем. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

При цьому засудженому ОСОБА_4 рішеннями комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 16.06.2021 року (арк.особ.спр.111) відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення та від 31.03.2022 року (арк.особ.спр.135) відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.

Крім того, як вбачається із довідки б/д (арк.особ.спр.137) засуджений ОСОБА_4 участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

Згідно витягу із протоколу №35 від 08.02.2023 року вбачається, що рішенням дисциплінарної комісії установи ОСОБА_4 притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді 14 діб ДІЗО (за порушення вчинене 07.02.2023 року, а саме за вживання алкоголевмістних речовин) (арк. особ.спр.182).

Отже, ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, за період відбування покарання мав 8 заохочень, разом із тим, 7 разів допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, що, з урахуванням положень ст.6 КВК України не може свідчити про готовність ОСОБА_4 до самокерованої правослухняної поведінки.

На підставі викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_4 має стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку, його нестабільна поведінка протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про виправлення останнього, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_4 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання.

З урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що сам процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_4 не відбувся. Про наведені обставини, свідчать зокрема, характеризуючи матеріали на засудженого, посереднє ставлення до праці, посередня реакція на виховні заходи тощо.

Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, що судом не може бути розцінене як те, що він твердо став на шлях виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1