Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001070 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Кам`яний Брід Ульянівського району Кіровоградської області,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2861 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Броварським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2861 КК України.

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28 травня 2022 року близько 20 години 30 хвилин він, керуючи автомобілем Daewoo Lanos д/н НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Жердова-Шевченкове в межах Броварського району Київської області, на ділянці дороги за 300 м від дорожнього знаку 5.46 Жердова, порушив вимоги п.п.2.3 б, 2.9 а, 12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Порушення ОСОБА_7 вказаних вимог ПДР виразилося в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, на заокругленій ділянці дороги не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого втратив можливість безпечно керувати транспортним засобом, допустив виїзд керованого ним автомобіля на узбіччя з подальшим з`їздом у кювет та перекиданням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, від яких загинула на місці ДТП.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2022 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 15.01.2023 включно, визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на нього у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вказану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 один з таких запобіжних заходів: особисте зобов`язання, домашній арешт або визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 не судимий, має намір дисципліновано прибувати в усі судові засідання, має хвору матір та наречену. З огляду на викладене вважає, що тримання під вартою є надмірно суворим запобіжним заходом.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, оскільки відповідною санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджає перебуванню в місцях попереднього ув`язнення.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що з високою ймовірністю продовжують існувати ризики, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, ці ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу з визначенням майже мінімального розміру застави не буде доцільним, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3