Провадження № 1-кп/638/390/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт виділеному кримінальному провадженні № 0005043 від 21.12.2018 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації. Оренбургської обл.., м. Соль-Іллуцька, росіянина, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, раніше судимого, 03.09.2007 Ленінським районним судом м. Миколаєва ст. 358 ч.2, 358 ч. 3, 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; 14.03.2008 Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст..ст. 190 ч. 2, 187 ч. 3, 289 ч. 3 КК України до 7 років 6 міс. Позбавлення волі; 26.01.2022 року Кіровським районним судом м. Дніпро за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який зареєстрований: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, -
встановив:
21.12.2018 року близько 19 годин 40 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно та з корисливих мотивів, прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , яка тимчасово знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, заздалегідь розподіливши свої ролі, відповідно до яких ОСОБА_5 із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повалив потерпілого ОСОБА_6 на підлогу та утримував його, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи протиправно змотав ноги та руки ОСОБА_6 скотч-стрічкою, після чого відкрито заволоділи барсеткою останнього , в якій заходились грошові кошти в сумі 400 грн., мобільним телефоном марки «Apple» моделі «Iphone 7» вартістю відповідно до висновку судово-товарозначної експертизи №890 від 17.01.2019 13600 грн. та ключами від автомобілю марки «Nissan» моделі «Note» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, залишивши потерпілого ОСОБА_6 змотаним скотч-стрічкою в квартирі, розпорядились викраденим майном на свій розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.
Крім того, ОСОБА_4 , 21.12.2018 року близько 19 годин 45 хвилин за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно та з корисливих мотивів, прибули за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , яка тимчасово знаходиться в користуванні потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, заздалегідь розподіливши свої ролі відкрито, відповідно до яких ОСОБА_5 із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повалив потерпілого ОСОБА_6 на підлогу та утримував, а ОСОБА_4 , діючи протиправно змотав ноги та руки ОСОБА_6 скотч-стрічкою, після чого відкрито заволоділи барсеткою останнього, в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, мобільним телефоном марки «Apple» моделі «Iphone 7» вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №890 від 17.01.2019 року 13600 гривень та ключами від автомобілю марки «Nissan» моделі «Note» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_4 за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_5 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, знаходячись біля буд. №38-а по вул. Тобольській в м. Харкові, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом заволоділи автомобілем марки «Nissan» моделі «Note» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи №891 від 17.01.2019 року 158495, 33 грн., який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись вищевказаним автомобілем на свій розсуд, спричинили потерпілому матеріальну шкоду.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно; та кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій. За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії за ч.3 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 повідомив, що у грудні 2018 року у вечірній час доби за домовленістю з ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном проникдо квартири АДРЕСА_3 , номер дому не пам`ятає, в якій проживав ОСОБА_6 . У квартирі, з метою подолання спротиву ОСОБА_7 повалив ОСОБА_6 на підлогу та утримував поки ОСОБА_4 змотав скотчем руки та ноги ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , забрали належну ОСОБА_6 барсетку в якій знаходилися грошові кошти, мобільний телефон Айфон, ключі від автомобіля марки «Nissan» моделі «Note» та документи. За допомогою ключів від автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відімкнули належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Nissan» моделі «Note» та уїхали на ньому.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.07.2021 року ОСОБА_5 , матеріали щодо якого були виділені в окреме провадження , за результатами розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0005043, визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання на переконання суду, повинно відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання - запобігання і попередження - вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даними про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, обидва з яких віднесені до категорії тяжких та враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, його ставлення до вчинених ним діянь, поведінку під час кримінального провадження.
ОСОБА_4 під судового розгляду визнавав себе винним.
ОСОБА_4 є особою, що раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів у сфері проти власності, покарання за останнім вироком невідбуте.
Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно зі ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного вище, вчинення двох умисних тяжких злочинів, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів необхідним є призначення йому основного покарання лише у виді позбавлення волі за кожен злочин, передбачених санкціями ч. 3 ст.186, ч.2 ст. 289 КК України, без застосування додаткового покарання - конфіскації майна: за ч. 3 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України- 7 років 2 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці без конфіскації майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2022 року за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю криміналах правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворими покараннями, призначеними вироками Рівненського районного суду Рівненської області від 14.12.2020 року та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.07.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна.
Кримінальне правопорушення за даним обвинувальним актом ОСОБА_4 скоїв 21.12.2018 року, тобто, до засудження його за вищевказаними вироками, у зв`язку з чим, при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за цим вироком необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.
ОСОБА_4 затримано 22.12.2018 року, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно Довідки про звільнення серії ХАР №02222, ОСОБА_4 відбував покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби з 22.12.2018 року по 23.01.2019 року, був звільнений після сплати застави у розмірі 88100,00 грн.
Враховуючи, що після сплати застави ОСОБА_4 було оголошено в розшук, прокурором заявлено клопотання про звернення розміру застави до державного бюджету, а саме на підтримку ЗСУ.
Обвинувачений ОСОБА_4 та заставодавець ОСОБА_8 також просили направити зазначені кошти на підтримку Збройним Силам України.
Беручи до уваги викладене, зокрема введений в Україні воєнний стан, клопотання прокурора, обвинуваченого та згоду заставодавця на перерахування внесеної застави на спеціальний рахунок на підтримку Збройних Сил України, добровільність вказаної позиції сторін, переконавшись в розумінні обвинуваченим та заставодавцем наслідків такого перерахування, суд вважає за можливе клопотання задовольнити.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За таких обставин, оскільки кошти, внесені заставодавцем як застава, є власністю такої особи, та можуть бути звернуті в дохід держави лише за згодою заставодавця, враховуючи волевиявлення останнього на розпорядження коштами на потреби Збройних Сил України, враховуючи введення воєнного стану в Україні, суд доходить висновку, що суму внесеної застави за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внесена заставодавцем ОСОБА_8 у розмірі 88100,00 грн. (відповідно до копії квитанції № 0.0..1 від 23.01.2019 року) необхідно звернути на користь держави, перерахувавши таку, за його згодою, на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України НОМЕР_2 .
З урахуванням нормативних приписів, перерахування застави за вказівкою заставодавця на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримання Збройних Сил України, в період воєнного стану в Україні, не суперечить загальним засадам кримінального провадження та є виправданим не лише для виконання завдань кримінального провадження, але й для забезпечення обороноздатності країни в умовах збройної агресії проти України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі ст.ст. 122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають частковому стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Суд частково стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз №891 від 17.01.2019 року та №890 від 17.01.2019 року в сумі 715,00 грн., 715,00 грн., а в загальній сумі 1430 грн.
Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 обирався у вигляді застави.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2020 року, уточнено, що строк відбуття покарання, визначений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2020 року, яким засуджено ОСОБА_4 слід обліковувати з дня затримання, тобто з 15.08.2019 року.
Отже, враховуючи, що остаточне покарання призначено за ч. 4 ст. 70 КК України, до ОСОБА_4 , в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не було обрано, суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що строк відбуття покарання необхідно рахувати з 15.08.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , строк попереднього ув`язнення з 22.12.2018 року по 23.01.2019 року , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 122, 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання:
-за ч. 3 ст. 186 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
-за ч. 2 ст. 289 КК України призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 2 (два) місяці позбавлення волі без конфіскації майна;
В силу ч. 1 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 2 (два) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 2 (два) місяці з конфіскацією майна.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 715,00 грн та 715,00 грн., що в загальній сумі становить 1430 грн.
Запобіжний захід, до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 15.08.2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 22.12.2018 року по 23.01.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Суму внесеної застави за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внесена заставодавцем ОСОБА_8 , у розмірі 88100,00 грн. (вісімдесят вісім тисяч сто гривень) відповідно до копії квитанції № 0.0..1 від 23.01.2019 року), за згодою заставодавця перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України UA0992708.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: автомобіль марки Nissan моделі Note д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на даний автомобіль, ключі від автомобіля, мобільний телефон Iphone 7 IMEI НОМЕР_4 , - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .
Речові докази визначені постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.12.2018 року повернути їх власникам.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд міста Харкова 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя