Справа № 592/1004/23
Провадження № 1-кп/592/293/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000077, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2022, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України;

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 05.07.2022 близько 13:00, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 .

06.12.2022 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, за адресою: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва 98А, заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 обов`язки військової служби з 05.07.2022 по 06.12.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані у висунутому йому обвинуваченні, пояснив, що був призваний на військову службу по мобілізації 01.05.2022, призначений оператором відділення №1 групи спеціального призначення №1 роти спеціального призначення №3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_2 . Проходив військове навчання у АДРЕСА_2 . Не зміг знайти спільної мови зі своїм командиром роти, який був раніше судимий та намагався встановити тюремні звичаї. Він неодноразово звертався до командиру частини з проханням перевести його на службу в іншу частину, отримував відмову. Ситуація погіршувалась і іншого її вирішення, як залишити військову частину, він не бачив. При цьому усвідомлював, що за це передбачена кримінальна відповідальність, бо введено воєнний стан і він є військовослужбовцем. 05.07.2022 самовільно залишив військову частину, пішов у магазин і не повернувся. Поїхав до своєї дівчини за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкав до серпня 2023 року. В кінця серпня зустрів у місті командира військової частини, який забрав у нього військовий квиток, та повідомив, що вони вже жодного відношення до нього не мають. Звертався у військкомат, де йому повідомили, що він списаний. Весь цей час перебував вдома, займався своїми справами, до лікарні не звертався, правоохоронними органами не затримувався, не брав телефонної слухавки, коли телефонували зі служби. 06.12.2022 сам прибув до територіального бюро ДБР та зізнався у вчиненому. Щиро кається у вчиненому, має намір і бажання в подальшому проходити військову службу.

Крім показань обвинуваченого щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, які є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належним доказом, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- витягом з наказу №56 від 01.05.2022 командира військової частини НОМЕР_2 , згідно з яким солдат запасу ОСОБА_4 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений оператором відділення №1 групи спеціального призначення №1 роти спеціального призначення №3 загону спеціальних операцій № НОМЕР_3 , вважається таким, що 01.05.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою; зарахований на всі види забезпечення;

- витягом з наказу №145 від 16.07.2022 командира військової частини НОМЕР_2 , згідно з яким солдат ОСОБА_4 , оператор відділення №1 групи спеціального призначення №1 роти спеціального призначення №3 загону спеціальних операцій № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що 05.07.2022 самовільно залишив військову частину, з 05.07.2022 знятий з усіх видів забезпечення.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, віднесене до категорії умисних тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України- не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, не перебуває під медичним наглядом у лікарів психіатра та нарколога, раніше не судимий, не одружений, не має утриманців, за місцем мешкання проживає разом з матір`ю похилого віку, неофіційно працевлаштований по наданню послуг таксі.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та зазначені дані про особу обвинуваченого, який з 24.02.2022 по 01.05.2022 виконував завдання територіальної оборони у складі добровольчого формування № НОМЕР_4 Сумської міської територіальної громади, висловив бажання приймати безпосередню участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в лавах Збройних Сил України, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, суд у відповідності до вимог ст.69 КК України вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст.407 КК України, у виді арешту із його відбуванням на гауптвахті у відповідності до ч.2 ст.60 КК України.

Підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення військового звання відповідно до вимог ст.54 КК України суд не вбачає.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення визначеної ст.50 КК України мети покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого під час судового розгляду не заявлялось.

За твердженням прокурора, речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці з відбуванням на гауптвахті у відповідності до ч.2 ст.60 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1