Справа № 405/6418/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000603 від 15.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.28 ч.4 ст.189 КК України,
встановив:
До суду надійшов вищевказаний обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, яких не можливо запобігти шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, не працює, не одружений, свідки не допитані під час судового розгляду.
Захисник ОСОБА_4 в суді просив задовольнити клопотання прокурора частково, оскільки раніше покладені слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на ОСОБА_6 відрізняються від тих, які заявлені в клопотанні.
Захисник ОСОБА_5 вказав, що в попередній ухвалі про запобіжний захід відносно обвинуваченого не вказано адресу житла, яку забороняється покидати, а також не вказано щодо заборони виїзджати за межі населеного пункту, де проживає ОСОБА_6 . Прокурор, зазначаючи адресу житла у клопотанні, фактично змінює запобіжний захід на інший, а не продовжує попередній.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисників.
Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Згідно положень ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покараннях виді позбавлення волі.
Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09.11.2022 частково задоволено клопотання старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області, до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 28.11.2022.
На час дії вказаного запобіжного заходу на ОСОБА_6 покладені наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Також, у вказаній ухвалі роз`яснено ОСОБА_6 , що працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись до нього в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
При цьому, у вступній частині ухвали вказано адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 . Тобто, саме за цією адресою застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Згідно ч.6 ст.181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У даному випадку ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України мають місце, з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.28 ч.4 ст.189 КК України, що у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, а саме, те, що останній не має офіційного місця працевлаштування, тобто не має постійного джерела доходів, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, визначає вірогідність переховування від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, обґрунтованість ризику впливу на потерпілих та свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), полягає у тому, що останні не допитані в судовому засіданні, тобтоє сукупність обґрунтованих підозр вважати, що ОСОБА_6 вчинить дії спрямовані на зміну ними показань.

Викладені обставини об`єктивно вказують на ту обставину, що ризики, передбачені п.п.1, 3-4 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились, а продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні цілодобово залишати житло, відповідатиме вимогам закону і забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на вказане клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 194, ст.ст. 314 316 КПК України,
постановив:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 25.01.2023, який полягає в забороні цілодобово залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати обвинуваченого:
- прибувати за першою вимогою до прокурора та суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні за винятком їх участі в суді;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Головного управління Національної поліції в Кіровоградської області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя
Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_7