Справа № 598/538/21
провадження № 1-кп/598/41/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №598/538/21 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, що тимчасово не працює, раніше судимого:
- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2013 року за ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 302 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 01 рік 06 місяців;

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 липня 2014 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі;

- вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі;

- вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2016 року за ч. 1 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі,-
за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за зґвалтування на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив зґвалтування за наступних обставин. Так, у вечірній період одного із днів в кінці квітня 2019 року у ОСОБА_4 , який перебував в будинку своєї матері ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування матері ОСОБА_6 , з якою він спільно проживає. З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на задоволення статевих потреб із застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , яка перебувала у приміщенні кухні та маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть, з метою подолання опору ОСОБА_6 , почав застосовувати до неї фізичне насильство, що виразилося у стисканні та триманні рук, стисканні ротової порожнини руками, а також, взявши в руки кухонний ніж, пригрозив вбивством. У свою чергу ОСОБА_6 , не бажаючи вступати з ОСОБА_4 в статевий зв`язок, почала чинити йому активний фізичний опір шляхом відштовхування його від себе руками, однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, ігноруючи волю ОСОБА_6 , кинув її на диван та шляхом застосування щодо неї фізичного насильства, яке виразилося в охвачуванні та заломленні обох рук з подальшим їх розведенням в сторони, пригнічуючи таким чином її волю та долаючи опір, без її добровільної згоди зняв із неї увесь одяг, після чого перевернув на живіт і виліз на неї зверху та, насильно розвівши ноги ОСОБА_6 в сторони, вступив із нею в статевий зв`язок, тобто вчинив дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_6 , з використанням геніталій без її добровільної згоди. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , створено посягання на статеву свободу потерпілої ОСОБА_6 у вигляді порушення її права на сексуальне самовизначення з приводу можливості добровільного сексуального спілкування з обраним партнером у будь-який час і у будь-якій сексуально прийнятній формі, а також спричинено тілесні ушкодження потерпілій.

Окрім того, 31 серпня 2020 року приблизно 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , маючи на меті задовольнити свою статеву пристрасть та з метою подолання опору матері ОСОБА_6 , яка перебувала на ліжку у вітальній кімнаті, почав застосовувати до неї фізичне насильство, що виразилося у нанесенні ударів по ногах, руках та грудях ОСОБА_6 .. У свою чергу ОСОБА_6 , не бажаючи вступати з ОСОБА_4 в статевий зв`язок, почала чинити йому активний фізичний опір шляхом відштовхування його від себе руками, однак ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, ігноруючи волю ОСОБА_6 , шляхом застосування щодо неї фізичного насильства, яке виразилося в охвачуванні та заломленні обох рук з подальшим їх розведенням в сторони, пригнічуючи таким чином її волю та долаючи опір, без її добровільної згоди зняв із неї увесь одяг, після чого перевернув на живіт і виліз на неї зверху та, насильно розвівши ноги ОСОБА_6 в сторони, вступив із нею в статевий зв`язок, тобто вчинив дії сексуального характеру пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_6 , з використанням геніталій без її добровільної згоди. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 створено посягання на статеву свободу потерпілої ОСОБА_6 у вигляді порушення її права на сексуальне самовизначення з приводу можливості добровільного сексуального спілкування з обраним партнером у будь-який час і у будь-якій сексуально прийнятній формі, а також спричинено тілесні ушкодження потерпілій.

Крім того, у вечірній період одного із днів в кінці квітня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в ході вчинення ним насильницьких дій стосовно своєї матері ОСОБА_6 з метою її згвалтування, узяв зі столу кухонний ніж та в подальшому, утримуючи вказаний ніж у руках, декілька разів словесно висловив погрозу щодо вбивства останньої. У даній обстановці ОСОБА_6 , з урахуванням поведінки ОСОБА_4 та характеристики використовуваного предмета, сприйняла ніж у руках як засіб, який здатен позбавити її життя, а висловлювані словесні погрози на її адресу про позбавлення життя - реально, як ті, що можуть бути здійснені.

Окрім цього, 31 серпня 2020 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з своєю матір`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс удари кулаком лівої руки в ділянку ока з правої сторони обличчя, плече правої руки, а також наніс удари ногами їй в ділянки стегон лівої та правої ноги. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , які були вчинені з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_6 та зґвалтування, останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців повік правого ока, правого плеча, обох стегон, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, будучи раніше судимим за незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову незаконно заволодів транспортним засобом за наступних обставин. Так, 23 травня 2020 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , який перебував в будинковолодінні за власним місцем проживання, що по АДРЕСА_1 , побачив на подвір`ї автомобіль марки «ВАЗ-21074», номерний знак НОМЕР_1 , який залишив ОСОБА_7 , що приїхав в гості до ОСОБА_8 .. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21074», номерний знак НОМЕР_1 , 23 травня 2020 року приблизно о 20 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі вищевказаного домоволодіння, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без відповідного дозволу власника ОСОБА_9 та користувача ОСОБА_7 та, не маючи законних підстав для керування даним автомобілем, діючи при цьому умисно, протиправно, проник до салону вищевказаного автомобіля, двері якого були не замкнені, після чого, запустивши двигун автомобіля за допомогою ключа, що знаходився у замку запалювання, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21074», 1996 року випуску, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та яким користується ОСОБА_7 .. Після чого ОСОБА_4 розпочав рух даним автомобілем по с.Синява Збаразького району Тернопільської області, отримавши таким чином реальну можливість користуватися даним транспортним засобом.

Окрім цього, ОСОБА_4 влітку 2020 року всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої заборонено незаконний обіг наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та значення своїх дій, умисно, у невстановленому слідством місці придбав кілька верхівок рослин коноплі, які переніс до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де, зберігаючи на горищі будинку, висушував їх для власного використання без мети збуту. 4 вересня 2020 року працівниками Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області за місцем проживання ОСОБА_4 в ході проведення огляду житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено дві верхівки кущів рослинного походження зеленого кольору канабіс, частково подрібнену (частини рослин) речовину зеленого кольору, які зберігалась на горищі будинку, та саморобний пристрій для викурювання і для куріння марихуани із залишками речовини темно-коричневого кольору. Вилучені рослини, частково подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору та залишки речовини темно-коричневого кольору мають ботанічні ознаки верхівкових частин рослини коноплі, містить канабіноїди (канабінол, канабідол), зокрема тетрагідроканабінол, і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на суху (висушену) речовину становить 73,79 грама, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав без мети збуту.

Крім того, 9 грудня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, під час словесного конфлікту, умисно наніс своїй сестрі ОСОБА_10 один удар долонею своєї правої руки в ліву частину обличчя, а саме щоки, чим завдав їй сильного фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 11 грудня 2020 року, близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , без будь-яких на те підстав, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи, що внаслідок його умисних дій особа зазнає тілесних ушкоджень, та бажаючи настання цього, умисно наніс кулаком своєї правої руки один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_11 , від якого останній упав на підлогу, де ОСОБА_4 почав наносити потерпілому ОСОБА_11 удари ногами по усіх частинах тіла, після чого узяв телевізор, який перебував у кімнаті, та кинув його на потерпілого, влучивши даним предметом в ділянку грудей і голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 знепритомнів. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рубців (сліди загоєння ран) лобової ділянки зліва, в ділянці правої брови з поширенням на перенісся, ліві надбрівну і лобову ділянку, лівої щічної ділянки, в проекції тіла нижньої щелепи зліва та червоної облямівки нижньої губи у центральній частині, ділянки гіперпігментації шкіри (сліди загоєння саден) ділянки лівого колінного суглоба. Виявлені у ОСОБА_12 на місці загоєння ран лівої половини обличчя рубці, зважаючи на їх розміри, виразність та властивості, є невиправними. Заподіяні ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_12 ушкодження, що знівечили обличчя відносяться до тяжких, інші тілесні ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152 КК України, як за ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України, та відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, ч. 1 ст. 129 КК України, як за ознаками погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ч. 1 ст. 125 КК України, яка за ознаками заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, ч. 2 ст. 289 КК України, як за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом вчиненого повторно, ч. 1 ст. 309 КК України, як за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ч. 1 ст. 126 КК України, як за ознаками умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, ч. 1 ст. 121 КК України, як за ознаками спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

Під час судового розгляду, а саме 08 грудня 2022 року, між заступником керівника Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України. При цьому ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 126 КК України у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі строком на 02 (два) роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 06 (шести) місяців арешту, за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років, за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 06 (шість) років.

ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ч.2 та ч.5 ст.12 КК України, є кримінальними проступками та тяжкими злочинами, внаслідок яких шкода завдана потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .. Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 надали письмову згоду прокурору на укладення даної угоди про визнання винуватості. Правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено під час судового розгляду, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а їх умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 28 січня 2021 року тобто з часу його фактичного затримання, зарахувавши у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюслід продовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 08 лютого 2023 року.

При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_4 об`єктивно обвинувачується у вчиненні в тому числі і умисних тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає його особі, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні, неявки до суду, продовження ним злочинної діяльності та переховування від суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги запобігти цим ризикам, які продовжують існувати. Суд враховує і те, що ОСОБА_4 раніше вчиняв умисні кримінальні правопорушення, за які був неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності. При цьому, суд вважає, що саме наявність ризику переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого правопорушення і виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи обвинуваченого при вирішенні питання про застосування до нього даного запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судові витрати в розмірі 1797 гривень 95 копійок за проведені судові експертизи матеріалів, речовин та виробів №2/1-951/20 від 24.09.2020 року та №2/1-950/20 від 05.11.2020 року.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Збаразького районного суду від 14 грудня 2020 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Питання про речові докази у справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 392, 394, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 грудня 2022 року між заступником керівника Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні за №598/538/21.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт;

- за ч. 1 ст. 129 КК України у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 06 (шести) місяців арешту;

- за ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 січня 2021 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 28 січня 2021 року по день набрання даним вироком законної сили включно день за день.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартоюпродовжити до часу вступу вироку в законну силу, однак не довше ніж до 08 лютого 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 1797 гривень 95 копійок за проведені судові експертизи матеріалів, речовин та виробів №2/1-951/20 від 24.09.2020 та №2/1-950/20 від 05.11.2020.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2020 року, на речі: мобільний телефон марки Nokia із зарядним акумулятором: куртку темно-зеленого кольору із хутром на капюшоні із яскраво оранжевим забарвленням.

Речові докази по справі, а саме:

- пластикову пляшку ємністю 0,5 л. зеленого кольору та корок із частиною металевої фольги із залишками горіння, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,015 грама; подрібнену речовину рослинного походження, яка має ботанічні ознаки верхівкових рослин коноплі масою 73,775 грама та є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, піддати знищенню;

- спідня білизна (труси), джинсові штани, простиня, покривало, ніж, мобільний телефон марки Samsung J320H, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_6 , як власнику;

- SD-карту SDCS/16 GB 97175-E04.A00LF із записом слідчого експерименту з підозрюваним; SD- карту SDCS2/16 GB 31662-021/F00LF та 2 DVD-R диска із файлами записами розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні при матеріалах даного кримінального провадження, залишити на зберіганні при матеріалах даного кримінального провадження;

- мобільний телефон марки Nokia із зарядним акумулятором, куртку темно-зеленого кольору із хутром на капюшоні, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_4 , як власнику;

- покривало, яке зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, повернути ОСОБА_11 , як власнику

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а для особи, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Ігор ГУДИМА