Провадження №1-кп/638/283/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднанні в одне провадження кримінальні провадження № 0004456 від 15.11.2018 та № 0005130 від 28.12.2018 у відношенні :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у селі Веселе, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого у селі Ісківці, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15

потерпілого ОСОБА_16

захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2018 року, близько 20 години 30 хвилин підсудний ОСОБА_9 , разом з неповнолітнім підсудним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи біля службового входу до будівлі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 99 ХМР, розташованої по вулиці Тобольська, будинок № 26 в Шевченківському районі м. Харкова, побачили раніше малознайомого їм потерпілого ОСОБА_16 , з яким у них раптово виник конфлікт на грунті особистою неприязні, під час якого у підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник сумісний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення належного потерпілому ОСОБА_16 майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи сумісний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наблизились до потерпілого ОСОБА_16 та з метою подолання волі останнього до опору, підсудний ОСОБА_10 схопив руками та почав утримувати потерпілого, в той час як, підсудний ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_16 кулаками рук удари у праве та ліве око та у потиличну частину голови, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, а саме : синець та садно на тлі синця на голові, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Після чого, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подолавши в такий спосіб волю потерпілого ОСОБА_16 до опору, відкрито викрали належне йому майно, а саме : телефон торгівельної марки «Iphone» моделі 7 PLUS 32 Gb» вартістю 10545 гривен, грошові кошти у розмірі 900 гривен, та з місця вчинення злочину з викраденим зникли, заподіявши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 11445 гривен.

Крім того, 14 листопада 2018 року, близько 20 години 30 хвилин підсудний ОСОБА_9 , перебуваючи біля службового входу до будівлі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 99 ХМР, розташованої по вулиці Тобольська, будинок № 26 в Шевченківському районі м. Харкова, під час вчинення сумісно та за попередньої змовою групою осіб з неповнолітнім підсудним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкритого викрадення належного потерпілому ОСОБА_16 майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, під час перевірки вмісту куртки потерпілого ОСОБА_16 , у лівої кишені виявив паспорт громадянина Мароко № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_16 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 . Реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на заволодіння зазначеним паспортом, підсудний Люхнич ОСОБА_9 незаконно заволодів паспортом громадянина Мароко № НОМЕР_2 , на ім`я потерпілого ОСОБА_16 ( ОСОБА_19 ) та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись паспортом на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України визнав повністю.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю.

Підсудний ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що дійсно, за обставин зазначених в обвинувальному акті, ним сумісно з підсудним ОСОБА_10 були вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а саме : 14.11.2018, близько 20:30 години він разом з ОСОБА_10 перебував біля службового входу до будівлі ХСШ № 99, розташованої по вул. Тобольська в м. Харкові, де між ними та раніше їм малознайомим ОСОБА_16 раптово виник конфлікт на грунті особистою неприязні, під час якого, за його ініціативою, у них виник спільний умисел направлений на відкрите викрадення належного потерпілому ОСОБА_16 майна. Після чого ОСОБА_10 руками утримував ОСОБА_16 , він же наніс потерпілому декілька ударів руками в область голови, зокрема обличчя, та почав перевіряти вміст кишень його куртки. Ним був викрадений мобільний телефон та грошу в сумі 900 гривен. Крім того, він за власної ініціативи заволодів паспортом потерпілого та банківською карткою, які перебували у кишені його куртки. Гроші розділили з ОСОБА_10 між собою та витратили на власні потреби, телефон та паспорт він забрав собі. Про те, що ОСОБА_10 є неповнолітнім йому відомо не було. Паспорт та телефон були вилучені у нього під час досудового розслідування. Злочини вчинив у зв`язку з матеріальними ускладненнями. Під час досудового розслідування матеріальну шкоду потерпілому вони відшкодували, щиро кається у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Підсудний ОСОБА_10 у судовому засіданні в части вчинення ним сумісно з підсудним ОСОБА_9 вищевказаного злочину, а саме відкритого викрадання належного потерпілому ОСОБА_16 майна, з застосування у відношенні останнього насильства, яке мало місце 14.11.2018, близько 20:30 години біля службового входу до будівлі ХСШ № 99, розташованої по вул. Тобольська в м. Харкові, дав показання, аналогічні показанням підсудного ОСОБА_9 , наголошуючи на тому, що саме при зазначених у обвинувальному акті обставинах вони вчинили зазначене кримінальне правопорушення, діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, за ініціативою та пропозицією ОСОБА_9 . Він утримував ОСОБА_16 , а ОСОБА_9 наніс йому руками удари в обличчя та викрав мобільний телефон, гроші в сумі 900 гривен. Паспорта потерпілого він не бачив, телефон забрав собі ОСОБА_9 , гроші розділили між собою порівну та використали для власних потреб. Про те, що він є неповнолітній ОСОБА_9 відомо не було. Злочини вчинив у зв`язку з матеріальними ускладненнями. Під час досудового розслідування матеріальну шкоду потерпілому вони відшкодували, щиро кається у вчиненому злочині.

Оскільки підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як вони своїми умисними діями вчинили : відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб; крім того, дії підсудного ОСОБА_9 за ст. 357 ч. 3 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння, шляхом відкритого викрадення, паспортом.

При визначенні підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, данні про особи підсудних :

- у відношенні ОСОБА_9 те, що він раніше не судимий, не працює, так як є військовослужбовцем за контрактом в/ч НОМЕР_1 , за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, за останнім місцем навчання характеризується з задовільної сторони, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває. (т. 1, а.с.а.с. 127, 171, 172, 173, 174);

- у відношенні ОСОБА_10 те, що злочин ним вчинено в неповнолітньому віці, раніше він не судимий, не працює у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, за останнім місцем навчання характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, за місцем мешкання має задовільні житлово - побутові умови для життя, мешкає в неповній родині, за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення підсудного можливо без ізоляції його від суспільства. (т. 1, а.с.а.с. 145-147, 168, 175, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182).

У відповідності до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом визнаються : щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку; крім того, відповідно до п. 3 ст. 66 КК України обставиною. яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_10 судом також визнається - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настало.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, у межах санкцій ст. 121 ч. 1 КК України, з урахуванням приписів ст. 69-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк; крім того, призначити підсудному ОСОБА_9 покарання, у межах санкцій ст. 357 ч. 3 КК України, з урахуванням приписів ст. 69-1 КК України, а саме у виді штрафу на користь держави.

При цьому суд зазначає, що в провадженні Октябрського райсуду м. Полтави на теперішній час перебуває кримінальне провадження № 0000206 від 24.04.2021 з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, яке було вчинено 23.04.2021, а тому відповідно до приписів ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбачено ст. 357 ч. 3 КК України, перервався вчинення нового злочину та з 23.04.2021 почав обраховуватися спочатку.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані які характеризують особи підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання підсудних, а саме : щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, щодо підсудного ОСОБА_10 - вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудних, першу судимість, позитивні характеристики за місцем навчання та місцем мешкання, висновок досудової доповіді складений органом пробації щодо підсудного ОСОБА_10 , перебування підсудного ОСОБА_9 на військовій службі та активну участь в захисті суверенітету та цілісності України від військової агресії РФ проти України, наявність міцних сімейних та родинних зв`язків, думку потерпілого ОСОБА_16 , який будь - яких претензій до підсудних не має, наслідки протиправної діяльності підсудних, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливо без ізоляції їх від суспільства, з застосування до них положень ст. 75 КК України, а щодо ОСОБА_10 положень ст. 104 КК України, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, при призначенні підсудним ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виду та розміру покарання, суд враховує те, що з моменту вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме щодо ОСОБА_9 з 23.04.2021, щодо ОСОБА_10 з 14.11.2018 та по день ухвалення вироку по зазначеному кримінальному провадженні, дані про вчинення підсудними інших кримінальних правопорушень відсутні.

Зазначене свідчить про те, що підсудний ОСОБА_9 близько двох років, а підсудний ОСОБА_10 більше ніж чотирьох років, демонструють стабільну право слухняну поведінку у суспільстві, а відтак не можуть вважатись настільки суспільно небезпечними, що потребують реального відбування покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на час судового провадження не обирався.

Цивільний позов по справі потерпілим ОСОБА_16 не заявлений, у зв`язку з відшкодуванням підсудними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяної потерпілому шкоди в повному обсязі на час постановлення судового рішення.

При проведенні судово - товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса були витрачені кошти в сумі 1430 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави в рівних частках по 715 гривен з кожного.

Ухвалами слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 21.11.2018, з метою збереження речових доказів, було накладено арешт на наступне належне потерпілому ОСОБА_16 майно : паспорт на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 , банківську карту банку «СІН» № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_21 ; карту для проїзду у метро № НОМЕР_4 ; мобільний телефон ТМ «iPhone» моделі «7 Plus» з SIM - карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_5 .

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, так як належить потерпілому ОСОБА_16 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази : паспорт на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 , - повернуто потерпілому ОСОБА_16 за належністю; банківська карта банку «СІН» № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_21 , карта для проїзду у метро № НОМЕР_4 , мобільний телефон ТМ «iPhone» моделі «7 Plus» з SIM - карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківської області, - підлягають поверненню потерпілому ОСОБА_16 за належністю. (т. 1, а.с.а.с. 187, 188, 190, 191).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 357 ч. 3 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону :

- за ст. 186 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ст. 357 ч. 3 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначити до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_10 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі по 715 гривен з кожного.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 21.11.2018 на наступне належне потерпілому ОСОБА_16 майно : паспорт на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 , банківську карту банку «СІН» № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_21 ; карту для проїзду у метро № НОМЕР_4 ; мобільний телефон ТМ «iPhone» моделі «7 Plus» з SIM - карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_5 .

Речові докази : паспорт на ім`я ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 , - залишити потерпілому ОСОБА_16 за належністю; банківську карту банку «СІН» № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_21 , карту для проїзду у метро № НОМЕР_4 , мобільний телефон ТМ «iPhone» моделі «7 Plus» з SIM - карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківської області, - повернути потерпілому ОСОБА_16 за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1