Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 754/17699/18

провадження № 51-3292 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року,

встановив:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року залишено без задоволення заяви засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року, яким засуджено кожного з них за частиною 3 статті 193, частиною 3 статті 194, частиною 2 статті 143, пунктами «а», «ж», «з», «і» статті 93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, судове рішення, що оскаржується та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Однак, засуджений у вступній частині своєї касаційної скарги вказує, що оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2022 року та у прохальній частині скарги просить скасувати це рішення, натомість в мотивувальній частині касаційної скарги не погоджується з ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року та долучає копію цієї ухвали до скарги, чим допустив суперечності в касаційній скарзі.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Крім того, у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зокрема, засуджений у касаційній скарзі фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, однак не наводить належних обґрунтувань щодо незаконності, на його думку, оскаржуваного судового рішення, яким було залишено без зміни ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з урахуванням змісту статті 459 КПК.

Так, згідно з положеннями статті 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5