ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження 521/10717/22 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка Донецької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці вересня 2018 року потерпілий ОСОБА_7 познайомився із ОСОБА_8 , оскільки потерпілий здавав в оренду ОСОБА_8 та його дружині квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілого під приводом укладення усного договору позики. З цією метою ОСОБА_9 , увійшовши у довіру до ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, запропонував останньому позичити йому грошові кошти у сумі 7 000 доларів США. На вказану пропозицію ОСОБА_8 потерпілий, будучи введений в оману, погодився та в листопаді 2018, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 у вечірній час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, передав ОСОБА_8 обумовлені грошові кошти у сумі 7 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 1 листопада 2018 року становить 196 770 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , в березні 2019 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно звернувся до потерпілого з проханням укласти усний договір позики грошових коштів. На вказану пропозицію ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_7 , будучи введений в оману, погодився та в березні 2019 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у вечірній час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, передав ОСОБА_8 обумовлені грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 1 березня 2019 року становить 134 250 гривень.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , 09.02.2020, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно звернувся до потерпілого з проханням укласти усний договір позики грошових коштів, запропонував останньому передати йому додатково 4 300 доларів США, у рахунок придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 , при цьому не повідомляючи потерпілому про наявність обтяжень зазначеного об`єкту нерухомості пов`язаного із договором іпотеки укладеного з іншою особою.

Потерпілий ОСОБА_7 , введений в оману діями за вмовлянням ОСОБА_8 погодився на пропозицію останнього, та не будучи обізнаним про дійсні його наміри знову передав 09.02.2020, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, біля будинку № 60, у вечірній час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, обумовлені грошові кошти в сумі 4 300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 9 лютого 2020 року становить 105 651 гривень.

Разом з тим, ОСОБА_8 свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , майнову шкоду у розмірі 436 671 гривні.

Крім того, 15.05.2020, у денний час доби, ОСОБА_8 , увійшовши у довіру до ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку № 6, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, запропонував укласти потерпілий договір позики грошових коштів у розмірі 4 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.05.2020 складає 106 680 гривень.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , представившись потерпілій вигаданим ім`ям, а саме ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переконав потерпілу ОСОБА_10 у дійсності та законності своїх намірів, повідомивши завідомо неправдиві відомості про намір виконати взяті на себе обов`язки та повернути грошові кошти в раніше обумовлений строк, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США, що на момент укладання договору згідно курсу НБУ становило 106 680 гривень, та з метою відвернення уваги від своїх злочинних намірів, надав потерпілій письмову боргову розписку із зобов`язанням повернути вказану суму, змінивши в борговій розписці свої анкетні данні на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заволодівши грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_8 свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, розпорядившись ними на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2, 3 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, обвинувачений надав пояснення, які повністю співвідносяться з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Оскільки ОСОБА_8 , діючи умисно, заволодів чужим майном шляхом обману потерпілих (вчинив шахрайство), повторно, суд кваліфікує його дії за ст.190 ч.2 КК України.

Заволодіння ОСОБА_8 чужим майном шляхом обману потерпілих (вчинення шахрайства) у великих розмірах, суд кваліфікує за ст.190 ч.3 КК України.

Судом були прийнятий до розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , визнаних у справі цивільними позивачами, про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, на суму 436 671 гривень та 106 680 гривень відповідно.

В обґрунтування позовних вимог цивільні позивачі зазначили, що внаслідок скоєних відносно них шахрайських дій, вони понесли матеріальну шкоду на суми зазначені ними у позовних заявах.

Цивільний відповідач ОСОБА_8 всі позовні вимоги визнав повністю.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачами матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди доведена повністю.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю, та стягнути з та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 сумму у розмірі 436 671 гривень; на користь ОСОБА_10 суму у розмірі 106 680 гривень.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 50, 65 КК України, зокрема враховує те, що призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_8 факту вчинення злочину, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочині, про що він, ОСОБА_8 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт добровільного часткового відшкодування обвинуваченому ОСОБА_7 завданих злочином збитків, тобто бажання виправити наслідки вчиненого, а також надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, суд враховує, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 притягується вперше, враховує дані про стан його здоров`я.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставини, що пом`якшуює покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити його від покарання з випробуванням при умові здійснення контролю за його поведінкою з боку органу пробації.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 12 527 гривень 53 копійки за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

В зв`язку із задоволенням позовних вимог потерпілих, з метою забезпечення виконання вироку в частині грошового відшкодування, суд вважає, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 10 серпня 2020 року на майно ОСОБА_8 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , скасуванню не підлягає до виконання вироку в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України, в зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від призначеного покарання, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_8 з під варти та одночасно, до набрання вироком законної сили, обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених п.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.190 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.190 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності ч.ч.1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Контроль над поведінкою ОСОБА_6 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Позовні вимоги ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 сумму у розмірі 436 671 гривень; на користь ОСОБА_14 суму у розмірі 106 680 гривень.

Речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_15 ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 10 серпня 2020 року скасуванню не підлягає до виконання вироку в частині стягнення матеріальної шкоди.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши його з під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_15 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Судові витрати у сумі 12 527 гривень 53 копійки стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1