Справа № 696/733/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року м. Камянка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000464 від 14.08.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Попівка Онуфріївського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у тому, що він 14 серпня 2022 року, близько 17 год. 35 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по грунтовій дорозі, що між населеними пунктами с.Баландине та с.Тимошівка, 1170 м. від польової дороги до с.Бандурове, Олександрівської ОТГ, Кропивницького району, Кіровоградської області, у порушення вимог п.п.10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при обмеженій оглядовості проїжджої частини не звернувся за допомогою до інших осіб, не обрав безпечного інтервалу, продовживши рух скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка стояла позаду вищевказаного транспортного засобу.

У результаті виниклої дорожньо-транспорної пригоди пішохід ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/201 від 16.09.2022 року отримала наступні тілесні ушкодження, а саме : закритий перелом лівого плеча, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку із ранами голови, що за ознаками короткочасного розладу здоро`я відносяться до категорії легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення ОСОБА_5 вищевказаних тілесних ушкоджень, знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_4 вимог п.п.10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Додатково пояснив суду, що дійсно, 14 серпня 2022 року він разом з потерпілою, яка є його дружиною на власному автомобілі їхали у справах. Перед поїздкою він вживав алкогольні напої. Оскільки його дружині потрібно було вийти, він зупинив автомобіль. Потерпіла вийшла з автомобіля, та потім як йому стало відомо перебувала позаду автомобіля. В цей час він відновив рух автомобіля заднім ходом - виконуючи маневр розвороту та почув наїзд. Вийшовши з салону автомобіля, він побачив, що на дорозі лежить його дружина яка в результаті наїзду на неї автомобілем отримала тілесні ушкодження. Так як фізично він підняти потерпілу не зміг, то відразу поїхав за допомогою до родичів, при цьому викликавши швидку допомогу та поліцію. Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Потерпіла в судовому засідання просила ОСОБА_4 суворо не карати, не наполягала на призначенні міри покарання з реальним позбавленням волі. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їхньої позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Отже суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження повністю доведена. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинений ним злочин.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо. При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, те що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання за яким характеризується позитивно, його похилий вік. Враховано позицію потерпілої, яка просила не призначити обвинуваченому суворе покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. Таким чином, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд визнає обставинами, які пом`якшуть покарання як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його похилий вік, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу особистих та сімейних обставин.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Таким чином, судом враховано безліч факторів (наведених порядком вище), що мають місце як у момент вчинення ОСОБА_4 кримінальнльного правопорушення, так і після нього. Ці фактори розцінюються як позитивні тенденції виправлення обвинуваченого, зниження його рівня деліктоздатності й засвідчує своєрідний процес декриміналізації особи, тобто створює підставу призначення менш суворого покарання, ніж передбачено в законі. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 інше більш м`яке покарання не зазначене в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, застосувавши ст.69 КК України у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами .Саме таке покарання суд вважає буде достатнім та необхідним для виправлення засудженого, та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України. На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд скасовує накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2022 року арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 . Під час досудового слідства обвинуваченому обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на два місяці, який сплив 16.10.2022 року. З клопотанням про обрання або зміну запобіжного заходу сторона обвинувачення не зверталася. Отже, обвинувачений ОСОБА_4 на час ухвалення вироку вважається таким, що не перебуває під запобіжним заходом. Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання, застосувавши ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованим мінімумів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 - повернути власнику;

-диск з відеозаписом, який зберігається при матеріалах кримінального провадження- залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи № 1788/22-23 від 14.09.2022 р. в сумі 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 77 коп..

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2022 року арешт на автомобіль марки «ЗАЗ SENS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до обрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1