Справа № 191/480/21
Провадження № 1-кп/191/31/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження №0001296 від 11 грудня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, працюючого оглядачем вагонів в експлуатаційному вагонному депо Нижньодніпровськ-вузол, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2020 року неповнолітній ОСОБА_6 перебував в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де після сварки з ОСОБА_7 в період часу з 19-00 годин до 23-00 годин у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.
Знаходячись в будинку за вищевказаною адресою, приблизно о 00-00 годин 11 грудня 2020 року неповнолітній ОСОБА_6 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, з метою помсти потерпілому підійшов до ОСОБА_7 , який в цей час спав на ліжку в коридорі будинку, та рукою, стисненою в кулак (правою чи лівою слідством не встановлено), наніс один удар в область обличчя сплячого ОСОБА_7 , від чого останній прокинувся та підвівся на ноги. ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наніс два послідовні удари обома руками стиснутими в кулак в область обличчя ОСОБА_7 .
В цей час у ОСОБА_6 раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з метою реалізації якого він побіг в приміщення кухні домоволодіння, де взяв кухонний ніж та, утримуючи його в своїй лівій руці, повернувся до місця, де знаходився ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 стояв поряд з ліжком, а ОСОБА_6 , не бажаючи припинення свої протиправних дій, з метою реалізації свого прямого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що внаслідок його дій можуть настати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та бажаючи настання таких наслідків, умисно, утримуючи кухонний ніж у лівій руці, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар в черевну порожнину, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого ножового (колото-різаного) поранення передньої черевної стінки з ураженням поперечного відділу ободової кишки та великого сальнику, ускладнене загрозливими для життя явищами (внутрішньочеревною кровотечею), які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаялася і пояснив, що 11 грудня 2020 року він, його мати ОСОБА_8 і ОСОБА_7 знаходилися в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вони сиділи за столом, мати і ОСОБА_7 вживали алкогольні напої, він не вживав. Потім ОСОБА_7 почав бити його матір ОСОБА_8 в обличчя, після чого ОСОБА_7 встав і пішов до дивану та приліг. Він підійшов до ОСОБА_7 і наніс останньому удар кулаком в обличчя. ОСОБА_7 вдарив його. Тоді він пішов на кухню, де взяв кухонний ніж, повернувся до кімнати і наніс ОСОБА_7 один удар ножом в праву частину черевної порожнини. Після цього він бросив ніж у кімнаті і пішов до бабусі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, вибачив обвинуваченого. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення і не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищевикладене суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, у вчиненому розкаюється, працевлаштований, позицію потерпілого, який просив призначити покарання без позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , є щире каяття і вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, досудову доповідь органу пробації, згідно якої, враховуючи інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк можливе, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України із застосуванням вимог ст.ст.75, 104 КК України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17. 09. 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі „Бакланов проти Росії" (рішення від 9. 06 .2005 року), так і в справі „Фрізен проти Росії" (рішення від 24. 03. 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16. 10. 2008 року) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає за необхідне не обирати.

Цивільного позову у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 980,70 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази по справі штани; кофту після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 .

Речові докази по справі футболку; двоє штанів; кофту після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази по справі два ножі; два марлеві тампони зі змивами з поверхні дверей; два марлеві тампони зі змивами з поверхні підлоги; фрагмент тканини; зразок крові ОСОБА_6 ; зразок крові ОСОБА_7 ; змиви та витяжки з об`єктів 1-4 на ниточках марлі з контрольним змивом; дактилокарти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; один слід папілярного візерунку після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави (одержувач платежу: ГУК у Дн-кій обл./м.Дніпро/24060300, код класифікації: 24060300, рахунок: UA0004569, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), найменування коду бюджетної класифікації доходу: інші надходження, наявність відомчої ознаки: «00» без деталізації за відомчою ознакою) процесуальні витрати за судову трасологічну експертизу №19/104-7/3/30 від 13 січня 2021 року в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп.
На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Обвинуваченому і прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1