Справа № 297/1948/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження №0000139 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами у період часу з 19 по 23 грудня 2020 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, будучи обізнаними про порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, а також про порядок та термін їх перебування на території України, які передбачені Законом України «Про державний кордон України», Законом України «Про прикордонний контроль», вчинили злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, умисно, незаконно, при невстановлених слідством обставинах, часі та місці, підшукали для незаконного переправлення через державний кордон України групу іноземних громадян в кількості двох осіб, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство держави Палестини, Ismail ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство держави Палестина, які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України.

Після чого, 19.12.2020 з метою подальшого незаконного переправлення вказаних осіб через кодон, ОСОБА_4 при невстановлених слідством обставинах та місці поселив громадян ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою укриття від виявлення правоохоронними органами та подальшого незаконного переправлення через державний кордон.

23.12.2020 о 03:00 годині ОСОБА_4 разом з невстановленою слідством особою, використовуючи та керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2121», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , забрали з не встановленого місця проживання громадян ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помістили їх на задньому сидінні вказаного автомобіля, після чого перевезли їх до державного українсько-угорського кордону, що у с. Горонглаб, Берегівського району, Закарпатської області.

В подальшому ОСОБА_4 вказаних двох громадян Палестини передав невстановленій особі, який діючи умисно, на виконання відведеної йому ролі - провідника, провів у пішому порядку вказаних іноземців через державний кордон України на територію Республіки Угорщина.

Однак, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа довести свій злочинний умисел на незаконне переправлення вказаних двох громадян Палестини через кордон України до Федеративної Республіки Німеччини не змогли з причин, які не залежали від їх волі, оскільки, 23 грудня 2020 року о 16 годині 00 хвилин, на околиці населеного Тисакеречень, Республіка Угорщина, на відстані 8-10 км., від державного кордону громадяни Палестини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були затримані співробітникам правоохоронних органів Республіки Угорщина, в результаті чого було попереджено протиправну діяльність вказаної групи осіб, спрямовану на сприяння незаконного переправлення осіб через Державний кордон України до країн Європейського Союзу.

Таким чином ОСОБА_4 разом з невстановленими особами вчинив всі злочинні дії щодо забезпечення незаконного перетину іноземними громадянами державного кордону України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, не визнав та пояснив, що матеріали кримінального провадження сфабриковані та не відповідають дійсності, оскільки справу відносно вказаної події, було порушено проти нього через три місяці з дня вчинення. Крім того, в той час, коли була дана подія, він знаходився в м. Виноградів. Зазначив, що з свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він не знайомий, а такі дали хибні свідчення проти нього, заздалегідь підготовленими фотографіями для впізнання показали на нього. Також зазначив, що в його користуванні дійсно перебував автомобіль марки «Нива 2121» д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, яким він користувався тривалий час та деколи його майстер, який йому ремонтував автомобіль та відвозив його на сервіс. На вказаному автомобілі, він нікого не перевозив та на ніяких протиправних дій не вчиняв. В подальшому даний автомобіль він продав ОСОБА_11 .

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, його вина у викладеному обвинуваченні за ч. 2 ст. 332 КК України доведена наступним.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що йому відомо про те, що обвинувачений займався продажем різних автомобілів. В подальшому, він купив від ОСОБА_4 автомобіль марки «Нива 2121» білого кольору.

Крім того, доказами вини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України є наступне:

-повідомленням Мукачівського прикордонного загону №105 від 12.01.2021 року про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, згідно якого встановлено установчі дані осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т1 а.с. 75-77);

-висновком ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.01.2021 року, який зроблено відповідно до доручення слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області, згідно якого встановлено, що організацію незаконного переправлення 23.12.2020 року двох громадян Палестини здійснив громадянин ОСОБА_16 та ОСОБА_12 (т1 а.с. 83-85);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з фототаблицею до нього від 15.01.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_17 показав на фотознімок №1, а саме на обвинуваченого ОСОБА_4 , який на автомобілі ВАЗ «НИВА» білого кольору за грошову винагороду в розмірі 7000 доларів США, доставляв їх до кордону України з територією Угорщини (т1 а.с. 86-89);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками з фототаблицею до нього від 15.01.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_17 показав на фотознімок №3, а саме на транспортний засіб марки ВАЗ «НИВА» білого кольору, на якому його разом з ОСОБА_18 доставляли до кордону України з Угорщиною, для подальшого переправлення до Угорщини (т1 а.с. 90-92);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з фототаблицею до нього від 15.01.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_18 показав на фотознімок №2, а саме на обвинуваченого ОСОБА_4 , який на автомобілі ВАЗ «НИВА» білого кольору за грошову винагороду в розмірі 7000 доларів США, доставляв їх до кордону України з територією Угорщини (т1 а.с. 93-96);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками з фототаблицею до нього від 15.01.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_18 показав на фотознімок №4, а саме на транспортний засіб марки ВАЗ «НИВА» білого кольору, на якому його разом з ОСОБА_17 доставляли до кордону України з Угорщиною, для подальшого переправлення до Угорщини (т1 а.с. 97-99);

-прослуханою в судовому засіданні фонограмами з оптичного носія інформації (диску формату CD-R) судового засідання від 29.01.2021 року (Справа №308/1057/21) про допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який проведено слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_19 по кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Під час прослуховування встановлено, що вищевказані особи є громадянами Пакистану, які не мають постійного місця проживання на території України. Крім того, вони показали обставини організації їх переправлення через державний кордон України та на особу, а саме ОСОБА_4 , який допомагав їм перетнути державний кордон України (Т1 а.с. 114-147,192-196);

-проколом огляду фото з відео-файлів з камер спостереження від 22.02.2021 року, згідно якого було оглянуто диск «CD-RW 700 МВ» на якому з відеозапису зафіксовано рух автомобіля марки ВАЗ 21214 «НИВА» р.н. НОМЕР_1 , який рухався вздовж вул. Головна в с. Яноші в напрямку м. Мукачево та в напрямку м. Берегове (т1 а.с. 148-151);

-протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомінікаційних мереж від 11.05.2021 року, згідно якого проведена негласна слідча дія відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_2 , щодо фіксації його протиправної діяльності та вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (т1 а.с. 163-175);

-протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.04.2021 року, згідно якого, у період з 24.12.2020 року по 05.02.2021 року було проведено негласну слідчу дію відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та зафіксовано його протиправні дії вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (т1 а.с. 183-186).

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо не визнання ним його провини у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 332 КК України, оскільки ці твердження направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення покарання та повністю спростовуються поясненнями свідка та матеріалами кримінального провадження.

Захисником ОСОБА_20 заявлено клопотання про недопустимість доказів, які надані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого, зокрема: протоколами впізнання свідками особи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.

Згідно частин 1 та 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд, по даному кримінальному провадженню, дослідивши та проаналізувавши надані докази, оцінивши такі докази згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, які суд керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом наприклад тоді коли їх збирання і закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Нормою ст.19 Конституції України, яка є нормою прямої дії передбачено, що державні органи та службові особи зобов`язані діяти тільки у межах своїх повноважень та у передбачений законами України спосіб.

Так, суд критично ставиться до клопотання захисника ОСОБА_20 щодо недопустимості доказів отриманих під час досудового розслідування при проведенні впізнання за фотознімками від 15.01.2021зі свідком Amer Adel, свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а також слідча дія була проведена за участі перекладача. Стороною захисту не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що свідок заінтересований давати неправдиві покази. Крім цього, свідок підтвердив свої покази і під час допиту у слідчого судді.

Також, під час досудового розслідування при проведенні впізнання за фотознімками від 15.01.2021 зі свідком Rafieg Imad Awad, свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а також слідча дія була проведена за участі перекладача. Стороною захисту не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що свідок заінтересований давати неправдиві покази. Крім цього, свідок підтвердив свої покази і під час допиту у слідчого судді.

Разом з цим, посилання захисника на те, що під час досудового розслідування складено декілька протоколів, які мають один і той самий час проведення, це може бути технічна помилка, оскільки в дослідженому в судовому засіданні протоколу проведення впізнання від 15.01.2021 встановлено, що свідок ОСОБА_21 особу на фото 2, яким являється ОСОБА_4 та в дослідженому в судовому засіданні протоколу проведення впізнання від 15.01.2021 встановлено, що свідок ОСОБА_22 впізнає на фото 4 автомобіль, на якому його з іншими затриманими доставили до кордону України з Угорщиною.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ст. 332 ч. 2 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий (т1 а.с. 152) та всі обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за інкримінований йому злочин.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Щодо додаткового покарання передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до обвинуваченого ОСОБА_4 слід не застосовувати, оскільки останній на час вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю.

Процесуальні витрати відсутні

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_23