УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва судді ОСОБА_4.,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5.,

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 757/16614/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000099 від 24.05.2022

установив:

23.09.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва (вх. № 53906) надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_1 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 757/16614/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000099 від 24.05.2022.

Обґрунтовуючи клопотання заявник зазначив, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0000099 від 24.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_8. під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/13841/22-к) від 14.06.2022, за місцем проживання ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та що належить ОСОБА_3 , а саме:

- мобільний телефон чорного кольору «Iphone 11Pro» ЕМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора ТОВ «лайфселл» з номером НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi Redmi 8А» ЕМЕІ 1: НОМЕР_3 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-картою оператора ТОВ «лайфселл» з номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi Redmi 9А» ЕМЕІ 1: НОМЕР_6 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_6 з сім-картою оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон світлого кольору «Iphone 13Pro Мах» ЕМЕІ 1: НОМЕР_8 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_9 з сім-картою оператора ПрАТ «Водафон Україна» з номером НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Redmi Note 9» ЕМЕІ 1: НОМЕР_4 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_4 без сім-карти;

- жорсткий диск з системи відеонагляду з зарядним пристроєм до нього «Hikvision», model: DS-7608NI-Q1, s/n: E86750213.

У судовому засіданні заявник підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор Київської міської прокуратури та слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як встановлено в судовому засіданні, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000099, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 757/16614/22-к клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000099, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задоволено та накладено арешт на вищевказане майно, вилучене в ході проведення обшуків, у тому числі, за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення у справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на майно, послугувала наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000099 від 24.05.2022.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом із цим, ані клопотання прокурора про арешт майна, ані ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками його розгляду, не містить посилання на матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, які свідчать про наявність розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочинів, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором та слідчим не надано слідчому судді допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, як і не надано доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Приймаючи до уваги те, що вищевказане майно перебуває під арештом понад чотири місяця, що дає підстави вважати, що у слідчого було достатньо часу для його огляду та призначення можливих експертиз, при цьому прокурор та слідчий за викликом в судове засідання не з`явилися та не спростували доводи клопотання в розумінні принципу змагальності, а тому слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для часткового скасування арешту майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що прийняття рішення у порядку ст. 174 КПК України не є тотожними поняттями з переглядом судового рішення у апеляційному порядку, тому оскільки доводи заявника мають на своїй меті оскаржити підстави прийняття такого рішення, слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку рішенню іншого судді.

Із урахуванням наведених норм та аналізу наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, слід дійти висновку про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 7, 9, 131-132, 159-166, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 757/16614/22-к, у рамках кримінального провадження № 0000099 від 24.05.2022 - задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 757/16614/22-к, у кримінальному провадженні № 0000099, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на майно, а саме в частині:

- мобільний телефон чорного кольору «Iphone 11Pro» ЕМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора ТОВ «лайфселл» з номером НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi Redmi 8А» ЕМЕІ 1: НОМЕР_3 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-картою оператора ТОВ «лайфселл» з номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Xiaomi Redmi 9А» ЕМЕІ 1: НОМЕР_6 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_6 з сім-картою оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон світлого кольору «Iphone 13Pro Мах» ЕМЕІ 1: НОМЕР_8 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_9 з сім-картою оператора ПрАТ «Водафон Україна» з номером НОМЕР_10 ;

- мобільний телефон чорного кольору «Redmi Note 9» ЕМЕІ 1: НОМЕР_4 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_4 без сім-карти;

- жорсткий диск з системи відеонагляду з зарядним пристроєм до нього «Hikvision», model: DS-7608NI-Q1, s/n: E86750213.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4