В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Ужгород

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Ужгорода кримінальне провадження №0000238 від 11.05.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянина України, українця, не працюючого, не судимого, не одруженого, з не закінченою вищою освітою, зареєстрованого та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України,-

встановив:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено до 23 серпня 2022 року.

29 травня 2022 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території супермаркету «АТБ», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрав гаманець світло коричневого кольору, який знаходився у візку на вулиці біля входу до супермаркету «АТБ», в середині якого знаходились грошові кошти у сумі 1000 гривень та 500 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 29.05.2022- 14 625 грн.), банківська карта «Приват Банк» «Universal» № НОМЕР_1 , та посвідчення водія серії « НОМЕР_2 » видане на ім`я ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріального збитку на загальну суму 15625 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень).

Окрім того, 29 травня 2022 року близько 22 години 00 хвилин коли ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , територія супермаркету «АТБ», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, здійснивши крадіжку гаманця світло коричневого кольору, який знаходився у візку на вулиці біля входу до супермаркету «АТБ», в середині якого знаходились грошові кошти у сумі 1000 гривень та 500 доларів США, банківська карта «Приват банк» «Universal» № НОМЕР_1 , та посвідчення водія серії « НОМЕР_2 » видане на ім`я ОСОБА_6 , в ході чого ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, реалізуючи заздалегідь обдуманий умисел, незаконно заволодів важливими особистими документами, такими як банківська карта «Приват банк» «Universal» № НОМЕР_1 та посвідчення водія серії « НОМЕР_2 » видане на ім`я ОСОБА_6 .

Поза тим, 30 травня 2022 року о 00 годин 18 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT «Райффайзен Банк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки та витоку інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_1 (ПІН-коду), яким він заволодів попередньо, встановленого на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, ввів вказаний персональний ідентифікаційний номер платіжної картки (ПІН-код) та отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату, у результаті чого втрутився в роботу вказаної електронної системи без дозволу потерпілої ОСОБА_6 , що призвело до витоку інформації, що оброблюється у вищевказаній системі.

Окрім цього, 30 травня 2022 року о 00 годин 18 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: місто Ужгород вулиця Кирила та АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) AT «Райффайзен Банк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, заздалегідь заволодівши персональним ідентифікаційним номером (ПІН-кодом) платіжної картки № НОМЕР_1 здійснив операцію по зняттю грошових коштів на загальну суму 700 гривень. В подальшому ОСОБА_4 , використав вищевказані грошові кошти на власні потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 700 (сімсот) гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані: за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, за ч. 3 ст. 357 КК України; як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що у травні 2022 року він, знаходячись біля супермаркету «АТБ» знайшов у візку гаманець. В гаманці були гроші, які він забрав собі і використав на власні потреби та банківська карта з якої він, за допомогою коду, що лежав в гаманці з банкомату зняв гроші, які також використав на власні потреби. В скоєних злочинах розкаюється, засуджує свої злочинні дії.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, за ч. 3 ст. 357 КК України; як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є: за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України є кримінальними проступками, вчинені умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього, в порядку виключення, положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, що відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 (одному) року позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, що відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7 ОСОБА_8