Справа № 357/4710/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000221 від 19.01.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

1.Стислий опис судового провадження та позиції учасників.

06 травня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року призначено підготовче судове засідання по розгляду вказаного обвинувального акту.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2021 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000221 від 19.01.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

В судовому засіданні 08 лютого 2023 року обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні 06 березня 2023 року обвинувачений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, надав згоду на закриття кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав вказане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважав його законним.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання обвинувачуваного.

2. Короткий виклад обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

19.01.2020, близько 11 год.40, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA RAV 4», н.з. НОМЕР_1 , та, рухаючись по зеленій зоні через тротуар з подальшим виїздом на бульвар Князя Володимира, що в м.Біла Церква Київської області, порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.10.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає»; п.10.9 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», тобто водій ОСОБА_5 проявив бездіяльність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не надав перевагу в русі пішоходу ,який перебував на тротуарі, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась по тротуару та мала перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки. Дане ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш, ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_5 порушень вимог пп.1.5, 2.3(б). 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3. Обґрунтування правової позиції суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі ст.49 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція частини 1 статті 286 КК України «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами» передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За ч.3 ст.285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к зроблено висновок, згідно з яким відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347-363 КПК України.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 сталася 19.01.2020, вчинене кримінальне правопорушення належить до категорії нетяжких злочинів, ОСОБА_5 не ухилявся від досудового слідства та суду, згідно з довідкою № 44-10022023/32002 від 10.02.2023 ОСОБА_5 до закінчення строку, визначеного п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, не вчинив нового злочину, сам обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав.

При цьому, суд враховує висновок, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з огляду на ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, котра ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність є персоніфікованою, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України, підлягає задоволенню із закриттям кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

3.1. Вирішення клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення на обвинуваченого.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року накладено на обвинуваченого ОСОБА_5 грошове стягнення у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 600 грн (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок) у зв`язку з неявкою на виклики у судові засідання та неповідомлення про причини свого неприбуття.

В судовому засіданні 06 березня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 підтримано клопотання обвинуваченого про скасування ухвали про накладення грошового стягнення, подане до суду 20 лютого 2023 року.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений судові засідання без поважних причин не пропускав, на доказ чого надав копії заяв про відкладення судових засідань, копії медичних документів і довідку про смерть дідуся.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 проти задоволення вказаного клопотання обвинуваченого заперечували.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2021 обвинувачений ОСОБА_5 був присутній у підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з наданням можливості обвинуваченому залучити захисника судове засідання відкладено на 15.06.2021, про час та місце судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 повідомлений особисто в приміщенні суду, про що свідчить розписка (том 1 а.п.50).

15.06.2021 обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився та в цей же день засобами електронної пошти подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному, доказів на підтвердження цього факту не долучено як до заяви про відкладення судового засідання, так і в подальшому (том 1 а.п.54).

У зв`язку з неявкою обвинуваченого підготовче судове засідання відкладено на 27.07.2021.

27.07.2021 засобами електронної пошти обвинувачений ОСОБА_5 подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному, доказів на підтвердження цього факту не долучено як до заяви про відкладення судового засідання, так і в подальшому (том 1 а.п.64).

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 09.12.2021, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять. Натомість, 09.12.2021 від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на лікарняному (том 1 а.п.194). Однак, доказів на підтвердження цього факту не долучено як до заяви про відкладення судового засідання, так і в подальшому.

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 01.02.2022, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять.

В судове засідання 01.02.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав, у зв`язку з чим розгляд кримінального провадження відкладено на 18.02.2022.

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 18.02.2022, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять. Натомість, від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 18.02.2022 засобами електронної пошти надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на лікарняному, доказів на підтвердження цього факту не долучено як до заяви про відкладення судового засідання, так і в подальшому (том 1 а.п.213).

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 17.03.2022, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять. В судове засідання 17.03.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав.

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 23.06.2022, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять. В судове засідання 23.06.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав.

До клопотання обвинуваченого долучено заяву про відкладення судового засідання, призначеного 04.10.2022, при цьому, вказана заява не містить доказів надіслання її на адресу суду будь-яким чином (поштою, факсом, електронною поштою тощо).

Матеріали судового провадження вказаної заяви не містять. В судове засідання 04.10.2022 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав.

З огляду на викладене, твердження обвинуваченого в клопотанні про скасування ухвали про накладення грошового стягнення щодо поважності причин неявки в судові засідання та про належне повідомлення суду про ці обставини матеріалами справи не підтверджуються. Відтак, суд не вбачає правових підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022 про накладення грошового стягнення на обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з неявкою на виклики у судові засідання та неповідомлення про причини свого неприбуття.

4. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при постановлені ухвали.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

22.12.2020 потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок злочину в сумі 48 110,84 грн.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.

Отже, цивільний позов належить залишити без розгляду.

При цьому суд зауважує, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів, приєднаних до матеріалів кримінального провадження, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів: висновок № 12-1/295 від 16.03.2020 у сумі 1 256,08 грн; висновок № СЕ-19/111-20/60901-ІТ від 04.01.2021 у сумі 1 307,60 грн; висновок № СЕ-19/111-21/2757-ФГ від 05.02.2021 у сумі 3 922,80 грн, а всього у сумі 6 486,48 грн.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з цим, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17).

З огляду на викладене, вказані процесуальні витрати належить віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 49, 286 КК України, статтями 284-288, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 19.01.2020, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок злочину залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000221:

-автомобіль «TOYOTA RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , який було визнано речовим доказом згідно постанови про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 19.01.2020 та щодо якого ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2020 в справі №357/621/20 (1-кс/357/299/20) скасовано арешт на тимчасово вилучене майно залишити власнику ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати за проведення експертиз: висновок № 12-1/295 від 16.03.2020 у сумі 1 256,08 грн; висновок № СЕ-19/111-20/60901-ІТ від 04.01.2021 у сумі 1 307,60 грн; висновок № СЕ-19/111-21/2757-ФГ від 05.02.2021 у сумі 3 922,80 грн, а всього у сумі 6 486,48 грн віднести на рахунок держави.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022 про накладення грошового стягнення відмовити.

Ухвала суду за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.

На ухвалу суду в частині звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в частині звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 10 березня 2023 року о 9 год. 30 хв.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ