Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7826/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

29 березня 2023 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши одноособово в порядку перехідних положень КПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001790 від 08.08.2021 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою до 01.04.2023 включно.

Від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, наразі не зменшились. Обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи, що санкція інкримінованого злочину передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, раніше перебував у розшуку, може впливати на потерпілу, місце проживання якої йому відомо, є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши прокурора, яка підтримала вказане клопотання, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до ст.35 КПК України, визначений склад колегії суддів, який розглядає дане провадження : головуючий суддя доповідач ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (а.п.208).

Відповідно до п.20-5 Перехідних положень КПК України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

На даний час, на території України діє карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що головуючий суддя-доповідач ОСОБА_2 не може з об`єктивних причин розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , воно розглядається суддею ОСОБА_3 , яка визначена автоматизованою системою членом колегії суддів для розгляду вказаного провадження.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, оголошувався місцевим судом у розшук, неодружений, на утриманні має малолітнього сина, за тимчасовим місцем проживання характеризується посередньо, за місцем реєстрації не проживає.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, відсутність міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходів, може впливати на потерпілу, місце проживання якої йому відомо та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий та через незначний час після звільнення знову обвинувачується у вчиненні корисного злочину.

Вказані обставини доводять наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Апеляційний суд, звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року, неможливо закінчити до спливу строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 травня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405, п.20-5 Перехідних положень КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 травня 2023 року.

Строк дії ухвали до 27 травня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: