печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6835/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого групи прокурорів ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0007928 від 19 вересня 2019 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з наведеним вище клопотанням.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007928 від 19.09.2019 за фактом заволодіння службовими особами TOB «Мегаінвест Сервіс» нерухомим майном ОСОБА_6 та інших шляхом обману, а також легалізації цього майна за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ст. 356, ч. 3 ст. 209 КК України, в якому ОСОБА_3 і ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних право порушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Обгрунтовуючи клопотання прокурор зазначав, що внаслідок особливої складності провадження закінчити його розслідування в строк до закінчення дії попередньої ухвали неможливо, оскільки необхідно виконати великий обсяг слідчих та процесуальних дій, проведенні судових експертиз. Крім цього, необхідний час для виконання вимог ст. 290 КПК України, складання реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту; скласти та направити до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід не зменшилися та продовжують існувати.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з викладених в ньому підстав, просила задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання частково, зазначивши, що ризики не доведені та підозра необгрунтована. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, позицію підозрюваного та захисника щодо клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, судовим розглядом встановлено, що 29.12.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Рішенням слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2023, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом цілодобової заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено передбачені ст. 194 КПК України обов`язки строком до 25.02.2023.

У зв`язку з неможливістю закінчити досудове розслідування у передбачений законом строк постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 20.02.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 29.03.2023.

З викладеного вбачається, що кримінальне провадження триває, досудове розслідування не завершено.

Так, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, запобігання спробам: переховуватися від слідчого, прокурора чи суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

1. Обґрунтування ризику можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке може бути призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Указані обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_3 , у разі доведення вини останнього, беззаперечно свідчать про існування цілком обґрунтованого ризику та наявності у підозрюваного реальної можливості з метою мінімізації настання негативних наслідків для нього переховуватись від органу досудового розслідування та суду, використовуючи свої активи для тривалого перебування за кордоном.

Урахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, установлено, що підозрюваний упродовж останнього часу багато разів перетинав державний кордон України, виїжджаючи, в тому числі на тривалий період, що вказує на наявність відповідних фінансових, матеріальних та інших ресурсів для тривалого перебування за кордоном.

Указані обставини суттєво ускладнять процедуру виклику підозрюваного та вручення процесуальних документів каналами міжнародно-правового співробітництва та призведуть до неможливості проводити будь-які процесуальні дії за участю підозрюваного.

Крім того, будучи заздалегідь обізнаним про необхідність явки до Офісу Генерального прокурора 29.12.2022 для вручення повідомлення про підозру, ОСОБА_3 умисно залишив місце свого проживання з метою перешкодити проведенню цієї важливої для кримінального провадження процесуальної дії.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що не перебуваючи під цілодобовим процесуальним контролем, підозрюваний вчинятиме аналогічні дії з метою ухилитись від явки до органу досудового розслідування, прокурора задля перешкодження проведенню процесуальних дій та, як наслідок, ухилитись від кримінальної відповідальності.

2. Обґрунтування ризику можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за участю ОСОБА_7 , а також інших осіб, які є його родичами та перебували з ним у дружніх відносинах.

Ураховуючи організаційні здібності підозрюваного ОСОБА_3 та наявності в нього знань та професійного досвіду у галузі кримінального процесу, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатись до організації вчинення дій, направлених на примушення іншого підозрюваного надати завідомо неправдиві показання у вказаному кримінальному провадженні; до надання йому відповідних настанов і порад щодо подальших спільних дій, а також обговорювати з спільну версію своєї невинуватості у злочинах, оскільки з викладених у клопотанні обставин кримінального провадження вбачається наявність нерозривного зв`язку та взаємообумовленості інкримінованих підозрюваним діянь, а отже їх зацікавленості у взаємному ухиленні від кримінальної відповідальності.

Оскільки на цей час досудове розслідування триває та всіх свідків, що підлягають допиту під час судового розгляду, не допитано, існують обставини, які вказують на те, що через невстановлених осіб ОСОБА_3 шляхом вмовляння, погроз або підкупу може чинити тиск на таких осіб з метою примушування до надання завідомо неправдивих показань.

Ці ж обставини свідчать й про реальну можливість вчинення підозрюваним тиску на осіб, які вже допитані як свідки та як потерпілі, з метою зміни раніше наданих ними показань на свою користь.

При цьому слід ураховувати, згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на підставі показань, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Закон не дозволяє обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них .

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього їх отримання судом.

Крім того, зважаючи на те, що на сьогодні триває проведення експертних досліджень майна, доступ до якого має безпосередньо підозрюваний, у тому числі через пов`язаних невстановлених осіб, існують підстави вважати, що останній намагатиметься чинити вплив на експертів з метою перешкодити проведенню експертиз та, як наслідок, зашкодити встановленню всіх обставин кримінальних правопорушень.

3. Обґрунтування ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дають підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На цей час ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні 6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, проте обґрунтовано перевіряється на причетність до вчинення ще 10 аналогічних епізодів злочинної діяльності, у яких заподіяно шкоду фізичним особам.

Зважаючи на те, що проведеними слідчими та процесуальними діями виявлено не всі оригінали документів (банківських та поштових повідомлень), що використовувались ОСОБА_3 для вчинення злочинів, є підстави вважати, що ці документи перебувають у розпорядженні ОСОБА_3 і з метою уникнення відповідальності останній може вдатись до їх підроблення або знищення.

Таким чином, не перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_3 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з підробленням документів з метою створення штучних доказів своєї невинуватості.

4. Обґрунтування ризику можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання своїми процесуальними правами, зокрема й шляхом неявки за надуманими підставами для участі у слідчих чи процесуальних діях; затягуванні в одержанні і ознайомленні з процесуальними документами у випадках, коли це обов`язково; умисного перешкоджання дотримання розумних строків досудового розслідування тощо.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання за нього, характер вчинених злочинних дій, у яких підозрюється ОСОБА_3 , ризики які зазначені у клопотанні, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, дані які характеризують особу, а також те, що строк досудового розслідування продовжено до 29.03.2023, слідчий суддя приходить до висновку, за доцільне продовжити до підозрюваного, передбачений ст. 181 КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, за виключенням обов`язків - не відлучатися з Київської області та м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; та носити електронний засіб контролю, що цілком забезпечить виконання цілей кримінального провадження та одночасно буде дотримано права особи підозрюваного, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 199, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного захисту на строк дії покладених на нього обов`язків, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007928 від 19 вересня 2019 року, до 29 березня 2023 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, судовими експертами та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_3 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1