Провадження 1-в/193/31/23
У Х В А Л А

іменем України

07 лютого 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

10.01.2023 до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, пояснив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив, до скоєних ним злочинів ставиться критично, щиро розкаявся у їх вчиненні. Крім того, вказав, що на волі залишилися його рідні, які проживають на підконтрольній території Херсонської області та які підтримують його.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 за у весь час перебування у Софіївській ВК-45 завжди характеризувався позитивно, сумлінно виконує всю доручену роботу з благоустрою території установи та на виробництві у швейному цеху, де він працевлаштований. Вважає, що він довів своє виправлення, вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення залишив на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав. Зокрема наголосив, що засуджений ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів та відбував раніше покарання у виді позбавлення волі. При цьому до нього вже застосовувалося двічі умовно-дострокове звільнення, але після цього він знову вчиняв умисні злочини.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Звільнення від відбування покарання з цих підстав може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12.10.2018 за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання в порядку виконання вироку суду. Вирок набрав законної сили 12.11.2018. Засудженого ОСОБА_5 затримано у порядку виконання вироку 24.01.2019.

Відтак, початок строку відбуття покарання засудженим слід обчислювати з 24.01.2019, а кінець цього строку настає 24.07.2024.

Станом на 07.02.2023 засуджений відбув, визначених п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, 2/3 призначеного судом строку покарання (3 роки і 8 місяців), невідбута частина якого складає 1 рік, 5 місяців і 17 днів позбавлення волі.

Засуджений спочатку став утримуватися в Криворізькій установі виконання покарання №3, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень там не мав.

З 27.02.2019 міру покарання став відбувати в Софіївській ВК-45 і згідно характеристики, затвердженої 17.01.2023 начальником названої виправної колонії, ОСОБА_5 протягом вказаного періоду характеризується позитивно. Має п`ять заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий та щирий, випадків не тактовної не допускає.

Засуджений за станом здоров`я працездатний, за власним бажанням працює на швейному виробництві. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіку, до їх виконання ставиться добросовісно. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, сам завжди має охайний зовнішній вигляд.

Заходи виховного характеру відвідує регулярно. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», «Духовне відродження». Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов.

За вироком суду має заборгованість за проведення експертиз на суму 1979,20 грн., при цьому погасив заборгованість за виконавчим листом на суму 9694,37 грн.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше неодноразово був засуджений за вчинення у тому числі тяжких злочинів та відбував покарання у виді позбавлення волі і двічі, у 2005 та 2011 роках, звільнявся умовно-достроково з місць позбавлення волі.

В матеріалах особової справи мається витяг з протоколу № 2 від 26.01.2023 засідання комісії при Софіївській ВК-45, згідно з якою комісією відмовлено у направленні до суду подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Як стверджував у судовому засіданні засуджений, йому було відмовлено у направленні до суду подання про його звільнення на підставі ст. 81 КК України саме через те, що він вже раніше умовно-достроково звільнявся з місць позбавлення волі.

Між тим, варто зауважити, що положення статті 81 КК України, які регламентують передумови для умовно-достроково звільнення від відбування покарання не містять жодних застережень щодо неможливості такого звільнення засудженого за наявності у нього попередніх судимостей та його звільнення раніше з цих самих підстав.

При цьому суд відмічає, що у період умовно-дострокових звільнень, які застосовувалися до засудженого ОСОБА_5 раніше, він нових злочинів не вчиняв, до того ж останнє звільнення з цих підстав було застосовано до засудженого ще понад 11 років тому.

Водночас, винятково позитивна характеристика засудженого ОСОБА_5 , наявність у нього п`яти заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, які він отримував поступово, щороку, за увесь час відбування покарання у вигляді подяк від начальника установи, зокрема 16.07.2019, 11.02.2020, 29.07.2020, 22.04.2021 та 14.07.2022, відсутність взагалі стягнень за увесь період відбування покарання, на переконання суду, вказують на цілеспрямоване та послідовне виправлення останнього.

Судом установлено, що засуджений відбуваючи покарання у Софіївській ВК-45, постійно залучався до праці у тому числі і на підставі відповідних трудових договорів з адміністрацією названої виправної колонії, зокрема з 30.08.2019 на посаді підсобного робітника котельні, з 02.05.2022 на посаді підсобного робітника відділення соціально-психологічної служби та з 01.09.2022 підсобного робітника їдальні.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд зазначає, що за змістом положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності сумлінної поведінки засудженого і ставленням його до праці. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

На переконання суду, поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання у Софіївській ВК-45 повністю відповідає критеріям зразкової поведінки, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що згідно до положень ст. 81 КК України, маються достатні підстави для застосування стосовно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, який справді своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2018 року, умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає: 1 (один) рік, 5 (п`ять) місяців і 17 (сімнадцять) днів.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений, його захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1