ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/6256/21 Номер провадження 11-кп/814/689/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2021 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирна-Долина, Попаснянського району, Луганської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений вироком Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020 за ст.ст.15 ч.2,305 ч.3,68 ч.3, 70 ч.1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, шо є його власністю, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.06.2017 по 07.06.2017 та з 13.06.2017 по 09.06.2020 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що засуджений на момент ухвалення рішення не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього умовно-дострокове звільнення.

Зазначає, що стягнення, накладені на ОСОБА_8 на момент розгляду справи у суді першої інстанції, були погашені, засуджений мав 3 заохочення та має наміри працевлаштуватися після звільнення з місць позбавлення волі.

ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час судового розгляду , в засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , думку прокурора про законність і справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали, судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2021 адвокат ОСОБА_7 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 до Червнозаводського районного суду м.Харкова.

21.06.2022 відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 25.03.2022 за № 14/0/9-22 матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 передані з Харківського апеляційного суду на розгляд Полтавському апеляційному суду.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020 за ст.ст.15 ч.2,305 ч.3,68 ч.3, 70 ч.1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, шо є його власністю, на підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.06.2017 по 07.06.2017 та з 13.06.2017 по 09.06.2020 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Відповідно до характеристики засудженого початок строку відраховується з 09.06.2020, кінець строку 07.12.2023 року.

Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.06.2017.

Під час тримання у ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» з 14.06.2017 по 06.10.2020 до праці не залучався, вимоги режиму тримання порушував 2 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав, характеризувався негативно.

З 06.10.2020 відбував покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», де засуджений ОСОБА_8 заохочувався 3 рази, вимоги режиму тримання не порушував, характеризувався посередньо, працевлаштований слюсарем з механоскладальних робіт.

Згідно вироку Кремінського районного суду Луганської області від 20.01.2020 мав майновий позов на загальну суму 8146,18 грн. - за проведення експертизи. До установи надходив виконавчий лист на суму 9067 грн., який засудженим було у добровільному порядку сплачено.

Районний суд відмовив в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та вказав, що з`ясованими під час розгляду справи обставинами не встановлено тих фактів, які б свідчили про наявність виправлення засудженого.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він не став на шлях виправлення та не змінив своє ставлення до праці, а отже, робити висновки щодо стабільності його сумлінної поведінки та ставлення до праці передчасно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4