Справа №523/3573/22
Провадження №1-кс/523/3452/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого.

За змістом клопотання зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, -

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася слідча СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

За змістом клопотання, у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленому місці, ОСОБА_5 за пропозицією невстановленої досудовим слідством особи на отримання матеріальної винагороди за незаконний подальший збут шляхом здійснення «закладок» на території м. Одеси психотропних засобів, діючи навмисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно придбав 32 зіп-пакети з психотропною речовиною, обіг якого обмежений амфетамін та 2 зіп-пакети з таблетками синього кольору, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), які переніс за місцем свого мешкання до квартири АДРЕСА_3 , де частину зіп-пакетів у кількості 11 штук та 2 зіп-пакети з таблетками синього кольору залишив за місцем свого мешкання, а іншу частину у кількості 21 зіп-пакет з психотропною речовиною став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

В подальшому, 17.03.2022 року у період часу з 15:56 год. по 16:03 години, співробітниками відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області був проведений огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої біля санаторію «Молода гвардія» по вул. Південна дорога, буд.172 у м. Одесі, в ході якого у ОСОБА_5 у присутності понятих було виявлено та вилучено 17 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною світло коричневого кольору масами 7,92г та 3,536г., які містять психотропний засіб, обіг якого обмежено амфетамін, кількісний вміст якого становить 4,43г. та 2,195г та 4 зіп-пакети з таблетками синього кольору масою 2,172г., які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), кількісний вміст якого становить 0,764г.

В той же день, 17.03.2022 року у період часу з 16:33 год. по 16:45 годину на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 , в присутності понятих співпрацівниками поліції були виявлені та вилучені 11 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною світло коричневого кольору масою 7,001г., які містять психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін, кількісний вміст якого становить 4,124г. та 2 зіп-пакети з таблетками синього кольору масою 1,050г., які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), кількісний вміст якого становить 0,378г.

Таким чином, співробітниками поліції було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) загальним кількісним вмістом 1,142г. та психотропну речовину, обіг якого обмежено амфетамін загальним кількісним вмістом 10,749г., що згідно таблиці №2 до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 1.08.2000 року та згідно Наказу №634 від 29.07.2010 року «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» відноситься до великого розміру.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року «… про умисел та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини та інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину: те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру».

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України 17.03.2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328.

21.12.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками, як незаконне придбання, зберігання психотропних засобів з метою збуту у великих розмірах.

Також встановлено, що ОСОБА_5 доставлений до суду без протоколу затримання.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 17.03.2022р., протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 від 17.03.2022р., протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду речових доказів від 18.03.2022р., висновком експертизи за № СЕ-19/116-22/4267-НЗПРАП від 25.11.2022р. та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, відсутнє постійне джерело доходів, , у зв`язку з чим є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини скоєння злочину.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, не працевлаштований, поведінка підозрюваного на думку прокурора дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому з метою запобігання ризикам більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вказуючи, що тримання під вартою це найсуворіший запобіжний захід, який застосовується у разі, коли прокурором буде доведено наявність ризиків, що не можливо обрати більш м`який запобіжний захід, підзахисний активно сприяв розкриттю злочину, в порядку ст.208 КПК України не затримувався, добровільно з`являвся до органу досудового розслідування, більше ніяких злочинів не вчиняв, тому такий ризик як переховування взагалі відсутній, водночас зазначаючи, що тяжкість злочину не може бути підставою тримання під вартою, всі докази зібрані, свідки допитані, попереджалися про кримінальну відповідальність та суд своєю ухвалою може заборонити спілкуватися зі свідками, ОСОБА_5 раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, повністю визнає свою вину в інкримінованому йому злочині, тому за таких обставин вважала за можливе застосувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, що буде достатнім для забезпечення його процесуальної поведінки.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника, вказуючи, що вину визнає повністю, усвідомлюючи незаконність своїх дій, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту..

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, доводи захисника, допитавши підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 згідно клопотання слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однак, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.2 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи у сукупності викладені в клопотанні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії тяжкого, те, що він раніше не судимий, у розшуку не перебував, як з`ясовано активно сприяв розкриттю злочину, добровільно з`являвся за викликом до слідчого, не ухиляючись від органу досудового розслідування, приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, пояснення самого ОСОБА_5 , з яких вбачається негативне відношення до скоєного діяння, те, що він вину визнає повністю, враховуючи наявність постійного місця мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважає за необхідне констатувати, що аргументація захисника щодо відсутності ризику переховування або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином має місце, зважаючи на вік ОСОБА_5 , його поведінку під час розгляду клопотання, з якої очевидне, що він не має наміру переховуватися, усвідомив протиправність своїх дій, суд дійшов до висновку, що підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, є не виправданим та не може бути застосований до підозрюваного, так як з урахуванням наявності реальних ризиків, особи ОСОБА_5 для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо обмежитись більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку слідчого судді буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчої СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а саме до 21.02.2023 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

у період часу з 21:00 години до 6:00 години ранку наступної доби.

2) Прибувати до кабінету слідчого відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси за першою вимогою.

3) Не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

5) Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000328 від 17.03.2022 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці та припиняє свою дію 21.02.2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_10 ОСОБА_11