Справа № 345/4027/22
Провадження № 11-кп/4808/214/23
Категорія ч.3 ст.436-2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки, вдови, раніше не судимої, громадянки України,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України КК України та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 436-1 КК України один рік позбавлення волі без конфіскації майна ;

-за ч. 2 ст. 436-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України один рік один місяць позбавлення волі без конфіскації майна,

-за ч. 2 ст. 436-2 КК України - один рік позбавлення волі без конфіскації майна

-за ч. 3 ст. 436-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України один рік позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 1(один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу її фактичного затримання для приведення вироку до виконання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 по справі № 344/14811/22 (провадження № 1-кс/344/5130/22) на майно ОСОБА_8 , а саме на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановлено стягнути із ОСОБА_8 на користь держави 43 417,10 гривень витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинила поширення, а також публічне використання символіки комуністичного режиму, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного режиму повторно, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинені повторно.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах:

25.02.2012 році ОСОБА_8 у соціальній мережі «Однокласники» (www.ok.ru) створила обліковий запис з ідентифікатором користувача «людмила зайцева» зі створенням відповідної сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 яку в подальшому тільки особисто використовувала для спілкування з іншими користувачами соціальної мережі «Однокласники», залишивши персональний акаунт відкритим для публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 щодо ТОВ «Однокласники» та Указом Президента України про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року "Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) №184/2020 від 14.05.2020 року було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), серед яких: обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування; заборона Інтернет - провайдерам надання послуг з доступу користувачам мережі Інтернет до соціально-орієнтованого ресурсу «Однокласники» (www.оk.ru).

09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати та зміцнювати незалежну демократичну, правову державу прийняла Закон «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні на заборону пропаганди їхньої символіки» (далі Закон), яким засудила комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначила правові основи заборони пропаганди їх символіки.

У відповідності до ст. 2 Закону комуністичний та націоналсоціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.

Однак, ОСОБА_8 , незважаючи на вказані обмежувальні заходи щодо соціальної мережі «Однокласники», використовуючи VPN сервіси, які дозволяють відвідувати веб-сайти, доступ до яких заблоковано, за невстановлених обставин зі своєї соціальної мережі «Однокласники» з ідентифікатором користувача «людмила зайцева» (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 долучилась до груп: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (посилання: ІНФОРМАЦІЯ_6 « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_8 ») та відвідуючи інші проросійські групи з яких, на своїй сторінці вказаної соціальної мережі, стала поширювати та публічно використовувати заборонену законом символіку комуністичного режиму, знаючи при цьому, що комуністичний режим визнано в Україні злочинним.

Так, 07 листопада 2019 року, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи свій персональний комп`ютер, у соціальній Інтернет- мережі «Однокласники», як користувач «людмила зайцева», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 знаючи, що інформація в соціальних мережах є публічною, призначеною для широкого користування та ознайомлення, умисно особисто розмістила на своїй сторінці, чим поширила та публічно використала, світлину із зображенням символіки комуністичного режиму, а саме: серп, молот, що перехрещені між собою на тлі червоного прапору та портрет Леніна.

Згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2122-Е від 06.10.2022, публікація ОСОБА_8 в соціальній мережі ok.ru за посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 що здійснена 07 листопада 2019 року містить зображення комуністичної символіки.

Мотивом ОСОБА_8 , що досліджувався, є наявність стійких ідеологічних переконань, прагнення популяризації комуністичної ідеології.

Матеріали, що досліджувались, є однобічними, упередженими, носять деструктивний для України характер, інформаційно, тобто силою слова загрожують її суверенітету та територіальній цілісності, миру і безпеці України та її громадян.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 березня 2020 року

ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи повторно, знаючи, що інформація в соціальних мережах є публічною, призначеною для широкого користування та ознайомлення та що комуністичний режим визнано в Україні злочинним, використовуючи свій персональний комп`ютер, на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі «Однокласники», як користувач «людмила зайцева», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, особисто уподобала публікацію, що була висвітлена у групі « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та у такий спосіб поширила на своїй сторінці та публічно використала відеоролик, що містить зображенням символіки комуністичного режиму, а саме: серп, молот, що перехрещені між собою на тлі червоного прапору, п`ятикутну червону зірку з серпом та молотом.

Надалі, 16 березня 2020 року ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, діючи повторно, знаючи, що інформація в соціальних мережах є публічною, призначеною для широкого користування та ознайомлення та що комуністичний режим визнано в Україні злочинним, використовуючи свій персональний комп`ютер, на своїй сторінці у соціальній Інтернет-мережі «Однокласники», як користувач «людмила зайцева», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, особисто уподобала світлину, що була опублікована в групі « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (посилання: « ІНФОРМАЦІЯ_8 ») та у такий спосіб поширила на своїй сторінці та публічно використала зображенням символіки комуністичного режиму, а саме: п`ятикутної червоної зірки з серпом та молотом.

Згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2122-Е від 06.10.2022, у публікації ОСОБА_8 , що здійснені 10.03.2022 та 16.03.2020 року містять зображення комуністичної символіки.

Мотивом ОСОБА_8 , що досліджувався, є наявність стійких ідеологічних переконань, прагнення пропаганди комуністичного режиму.

Матеріали, що досліджувались, є однобічними, упередженими, носять деструктивний для України характер, інформаційно, тобто силою слова загрожують її суверенітету та територіальній цілісності, миру і безпеці України та її громадян.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон), збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України.

У ст. ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 р. серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН. Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них. Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 р. про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21.12.1965 р., що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (XXV) від 24.10.1970 р., що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (ХХV) від 16.12.1970 р., що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974 р., що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У відповідності до ч. 2, п. 42 «Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.03.2017 № 164, воєнна окупація - тимчасове зайняття збройними силами сторони, що воює, у збройному конфлікті міжнародного характеру частини або всієї території супротивника на період ведення воєнних дій.

Представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС Російської Федерації шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23 серпня 2022 року.

У відповідності до Указу Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.03.2022 № 2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У відповідності до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2012 році ОСОБА_8 у соціальній мережі «Однокласники» (www.ok.ru) створила обліковий запис з ідентифікатором користувача «людмила зайцева» зі створенням відповідної сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 яку в подальшому тільки особисто використовувала для спілкування з іншими користувачами соціальної мережі «Однокласники», залишивши персональний акаунт відкритим для публічного огляду та поширення інформації невизначеному колу осіб.

У невстановлений досудовим розслідуванням час у громадянки України ОСОБА_8 сформувалась упереджене негативно-оціночне, зневажливе уявлення до української влади, внаслідок чого вона на противагу діям органів державної влади умисно, публічно розпочала виправдовувати, визнавати правомірною, заперечувати збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовувати, визнавати правомірною, заперечувати тимчасову окупацію частини території України, а також глорифікувати осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році та представників збройних формувань Російської Федерації.

Знаючи, що публікації в соціально-орієнтованих ресурсах як частина суспільно-політичної комунікації сприяють формуванню суспільної думки,

ОСОБА_8 з часу збройної агресії Російської Федерації проти України послідовно, систематично, активно стала розповсюджувати у них публічну інформацію, спрямовану на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації.

Так, ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел на виправдовування, визнання правомірною, заперечення агресії Російської Федерації проти України, 31.03.2022, у не встановлений слідством час, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи свій персональний комп`ютер, у соціальній Інтернет- мережі «Однокласники», як користувач «людмила зайцева», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно, публічно здійснила поширення, допису із вмістом відео з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », в якому міститься виправдання збройної агресії Російської Федерації проти України. Зокрема у публікації, використано маніпуляційний прийом, що пролягає в протиставленні «свій» «чужий». За допомогою цього прийому використано образи ворога (українські фашисти) і рятівника (із контексту розуміється, що це певний представник росії). Читачу пропонується бажаний стан речей і негативні наслідки у разі ненастання цього стану. Ці наслідки представлені як беззаперечна мотивація для здійснення збройної агресії як необхідного заходу.

Згідно висновку судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення № 2121-Е від 10.11.2022, публікації та поширеннях ОСОБА_8 в соціальній мережі ok.ru містять інформацію яка виправдовує збройну агресії Російської Федерації проти України.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати злочинний умисел на глорифікацію представників збройних формувань Російської Федерації, розпочату у 2014 році, діючи повторно, 16.04.2022, у не встановлений слідством час, перебуваючи по місцю свого проживання, використовуючи свій персональний комп`ютер, умисно, публічно здійснила поширення у соціальній мережі «Однокласники», з ідентифікатором користувача «людмила зайцева», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 допису із фото Президента рф ОСОБА_10 та текстом із наявними конструкціями, в яких іде мова про позитивні вчинки: «работал, в наше с вами благо», «отдал всю свою жизнь во имя спасения всех», «изменил мир навсегда.!!» та містять у в цьому висловлюванні глорифікацію Президента РФ ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на виправдовування, визнання правомірною, заперечення агресії Російської Федерації проти України, 09.05.2022 у не встановлений слідством час, перебуваючи по місцю свого проживання, використовуючи свій персональний комп`ютер, повторно, умисно та публічно здійснила поширення у соціальній мережі «Однокласники», з ідентифікатором користувача «людмила зайцева» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 допису з заголовком: «Швейцарский военный експерт: «Азов на Донбассе занимался немыслимым зверством». У тексті допису міститься інформація, що визнає правомірним воєнне вторгнення Росії на територію України та заперечує збройну агресію Росії проти України.

Окрім цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на виправдовування, визнання правомірною, заперечення агресії Російської Федерації проти України, 07.06.2022 у не встановлений слідством час, перебуваючи по місцю свого проживання, використовуючи свій персональний комп`ютер, повторно, умисно та публічно здійснила публікацію у своїй сторінці соціальної мережі «Однокласники», з ідентифікатором користувача «людмила зайцева» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 допису із текстом з заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_11 », метою якого є представити великій кількості людей інформацію про присутність нацистів в Україні та їхні злочини як привід для вторгнення російської армії до України. Опублікований ОСОБА_8 допис міститься інформація, що виправдовує збройну агресію Російської Федерації проти України.

Згідно висновку судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення № 2121-Е від 10.11.2022, публікації та поширеннях ОСОБА_8 в соціальній мережі ok.ru містять інформацію яка виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресії Російської Федерації проти України, а також, яка схвалює і прославляє (глорифікує) Президента росії ОСОБА_11 .

Мотивом ОСОБА_8 , що досліджувався, є наявність стійких ідеологічних переконань щодо правомірності режиму Російської Федерації та прагнення нав`язати певному колу осіб думку, що дії збройної агресію Російської Федерації проти України мають виправдання та є правомірними.

Матеріали, що досліджувались, є однобічними, упередженими, носять деструктивний для України характер, інформаційно, тобто силою слова загрожують її суверенітету та територіальній цілісності, миру і безпеці України та її громадян.

Не погоджуючись із вироком суду обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини, вважає вирок суду в частині призначеного судом покарання таким, що не відповідає вимогам закону за змістом ст.370 КПК України. Призначене покарання у вигляді позбавлення волі вважає надто суворим, яке не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Засуджена наголошує, що вину визнає і жалкує про скоєне. Звертає увагу на те, що вона є особою похилого віку, не спричинила нікому шкоди, є вдовою і щиро розкаялась у вчиненому. Наголошує, що зробила висновки і за жодних обставин більше такого не повторить.

ОСОБА_8 вважає, що її виправлення має бути без ізоляції від суспільства, але під наглядом держави з випробуванням.

Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі № 521/11693/16-к, стосовно застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що визнання судом недоцільним дослідження доказів по кримінальному провадженню є правом , а не обов`язком суду, що зобов`язує суд вирішувати вищевказане питання з врахуванням сукупності обставин, які свідчать на те, що такий порядок зможе забезпечити справедливий розгляд кримінального провадження в суді.

Як вбачається з вироку суду, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_8 , оскільки вона не заперечує проти цього, а інші учасники судового розгляду дали на це згоду. При цьому, суд вказав на те, що з`ясував, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 щодо обставин за яких вона вчинила правопорушення не свідчать про те, що вона повністю визнає доведеність обвинувачення, оскільки остання вказує на те, що не мала на меті поширювати символіку комуністичного режиму та матеріали у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, ставилася до своїх дій несерйозно та діяла, намагаючись підтримувати стосунки зі своїми родичами, які мешкають у РФ. Звертала увагу суду на те, що тривалий час проживала на ОСОБА_12 та після того як поховала свого чоловіка, залишилась в Україні без родичів, з якими намагалась підтримувати відносини, спілкуючись у соціальних мережах.

Вищевказані доводи ОСОБА_8 підлягали перевірці, оскільки фактично свідчать про мотиви її дій, які не відповідають обставинам зазначеним в обвинувальному акті.

При вирішанні питання про недоцільність дослідження доказів по кримінальному провадженню, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 похилого віку у зв`язку з чим не має можливості самостійно здійснювати ефективний захист своїх інтересів, а тому її пояснення щодо обставин вчинених правопорушень повинні бути перевірені судом.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що суд першої інстанції, прийшовши до висновку про недоцільність дослідження доказів, послався у вироку на висновок судово-мистецтвознавчої експертизи № 2122-Е від 06.10.2022 та висновок судово-мистецтвознавчої експертизи № 2122-Е від 06.10.2022.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2122-Е від 06.10.2022, публікація ОСОБА_8 в соціальній мережі ok.ru за посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 що здійснена 07 листопада 2019 року містить зображення комуністичної символіки, а публікації ОСОБА_8 , що здійснені 10.03.2022 та 16.03.2020 року містять зображення комуністичної символіки. Мотивом ОСОБА_8 , що досліджувався, є наявність стійких ідеологічних переконань, прагнення популяризації комуністичної ідеології.

Суд першої інстанції також вказав на те, що згідно висновку судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення № 2121-Е від 10.11.2022, публікації та поширеннях ОСОБА_8 в соціальній мережі ok.ru містять інформацію яка виправдовує збройну агресії Російської Федерації проти України, а також, яка схвалює і прославляє (глорифікує) Президента росії ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції послався на висновки експертизи, які встановлюють, що мотивом ОСОБА_8 , що досліджувався, є наявність стійких ідеологічних переконань щодо правомірності режиму Російської Федерації та прагнення нав`язати певному колу осіб думку, що дії збройної агресію Російської Федерації проти України мають виправдання та є правомірними.

Суд першої інстанції врахував, що відповідно до висновків експертизи матеріали, що досліджувались, є однобічними, упередженими, носять деструктивний для України характер, інформаційно, тобто силою слова загрожують її суверенітету та територіальній цілісності, миру і безпеці України та її громадян.

Колегія суддів вважає, що посилання на вищевказані висновки експертиз в мотивувальній частині обвинувального вироку можливо тільки, якщо вищевказані висновки були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 пояснила, що більшість її родичів проживають на території Росії, а тому соціальну мережу «Однокласники» вона використовувала для спілкування із родичами. Вказує. що вона дійсно поставила декілька «лайків» у публікаціях соціальної мережі «Однокласники», однак умислу на порушення закону у неї не було. Просила суд врахувати її похилий вік, те, що вона є вдовою та надати їй можливість дожити її життя без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку (а.с. 44) та нещодавно стала вдовою (04.01.2023) (а.с. 46), є ветераном праці (а.с. 45), раніше не судима (а.с. 37), пом`якшуючі обставини, а саме визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обтяжуючих покарання обставини, прийшов до висновку про можливість застосування вимог ст.69 КК України та призначення обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийшовши до висновку про наявність правових підстав для застосування вимог ст.69 КК України, не мотивував свої висновки щодо необхідності призначення основного покарання нижче від найнижчої межі санкції відповідного кримінального закону, та не обговорив можливість призначення обвинуваченій іншого, більш м`якого виду основного покарання ніж встановлено в санкції частини статті Особливої частини КК України.

Крім того, мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченої умовного покарання, суд першої інстанції вказав на те, що враховує, що обвинувачена вчинила правопорушення у період режиму воєнного стану. Така мотивація неможливості застосування до обвинуваченої вимог ст.75 КК України свідчить про те, що суд першої інстанції, фактично визнав вказану обставину такою, що обтяжує покарання.

Так, відповідно до вимог п.11 ч.1 ст.67 КК України вчинення злочину з використанням умов воєнного стану вважається обставиною, що обтяжує покарання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновок про те, що злочин було вчинено обвинуваченим з використанням умов воєнного стану повинен бути належним чином мотивований, оскільки у даному випадку необхідно встановити, що правопорушення було вчинено саме з використанням певних особливих умов воєнного часу.

Разом з тим, в обвинувальному акті стороною обвинувачення зазначено про відсутність обставин, які обтяжують покарання, що свідчить про те, що суд, встановивши наявність відповідної обставини, що обтяжує покарання, перебрав на себе повноваження сторони обвинувачення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Пунктом 4 ч. 1 статті 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

При новому судовому розгляді необхідно перевірити доводи обвинуваченої ОСОБА_8 , повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити обґрунтоване та справедливе рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5