Справа № 346/1540/23
Провадження № 1-в/346/156/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

представника адміністрації колонії ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури щодо вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, громадянина України, неодруженого, судимого 23.06.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; засудженого 11.04.2022 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ст. 128, ч.1 ст.263 КК України, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року, та направлено ОСОБА_4 для відбування призначеного вказаним вироком покарання, -

в с т а н о в и в :

в клопотанні вказано, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020 року за № 0000187, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Згідно з вироком Підволочиського районного суду від 11.04.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ст.128, ч. 1 ст. 263 КК України (за діяння, що мало місце 02.01.2019 року), на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2022 року за поданням відділу філії ДУ «Центр пробації» скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком від 23.06.2020 року, та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, яке він відбуває в ДУ «Коломийська ВК (№41)». Тому прокурор, посилаючись на норми п.11 ч. 1 ст.537, ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про застосування покарання ОСОБА_4 за наявності кількох вироків, а саме Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2020 року та Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 року.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, 19.04.2023 року електронною поштою надіслала до суду письмове клопотання, в якому розглядуване клопотання підтримує, просить його розгляд проводити у її відсутності.

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» у вирішенні вказаного клопотання покладається на розсуд суду.

Засуджений вважає, що останнім вироком йому вже зараховане покарання за попереднім вироком, а тому не розуміє необхідність вирішення питання за клопотанням прокурора.

Суд, заслухавши позицію вказаних учасників, оглянувши матеріали, наявні в особовій справі засудженого, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.11 ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 1 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (а.с. 13-15, арк. особ. справи № 26-27).

Судом встановлено, що вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ст.128, ч. 1 ст.263 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки. У вироку (встановлення анкетних даних особи) також наявне посилання на те, що ОСОБА_4 раніше судимий - 23.06.2020 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (а.с. 3-12, арк. особ. справи 2-11).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16.05.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року, та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вказаним вироком (а.с. 16-19).

Відповідно до ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20.07.2022 року внесено виправлення (доповнення) у резолютивну частину вироку Підвочиського районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 року, а саме доповнено третім абзацом, виклавши його в наступній редакції: « Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, терміном 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ст. 128 КК України, слід виконувати самостійно» (а.с. 29-30, арк. особ. справи № 39 (частина 1)).

Згідно з даними листа ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» № 2/3/1-472 (справа № 607/1232/21) від 07.02.2023 року судді Тернопільського міськрайонного суду для повного та об`єктивного розгляду справи, яким буде вирішено питання про застосування покарання ОСОБА_4 за наявності кількох вироків, направлено копії вироку Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2020 року, ухвали цього ж суду від 16.05.2022 року та вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.04.2022 року (а.с. 31, арк. особ. справи № 40 (частина 2)).

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням наст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, не відбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Проте, згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» від 21.12.1990 року № 11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.411 КПК України (ст. 539 КПК України - 2012 року), питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Вказане також узгоджується з нормами розділу VІІІ КПК України.

З огляду на принципи обов`язковості судового рішення та недопустимості погіршення статусу і становища засудженого, суд дійшов висновку, що на стадії виконання вироків Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2020 року та Підволочиського районного суду від 11.04.2022 року складання визначених ними однакових видів покарань є неможливим, оскільки це призведе до порушення прав засудженого, що є неприпустимим.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд в цьому випадку не має процесуальних повноважень в порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 539 КПК України, вирішувати питання, які зачіпають суть вироку, змінюють його. Крім цього, призначивши на підставі ухвали суду покарання ОСОБА_4 за правилами ст. 70 чи. ст. 71 КК України, суд фактично змінить суть призначеного йому покарання за вироком суду, що на переконання суду є неприпустимим і може вирішуватись лише вироком, а не ухвалою. Слід також зазначити, що клопотання не містить конкретної вимоги, яким саме чином слід вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків і які труднощі виникають при виконанні вказаних вироків з наявністю щодо ОСОБА_4 в провадженні суду кримінального провадження, на яке посилається прокурор.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 , - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1