У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 Справа №607/6654/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в залі судових засідань клопотання прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000380 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з вищевказаним клопотанням про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 - земельну ділянку за кадастровим номером :10:002:0119, яка перебуває у власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), шляхом заборони її відчуження, користування та розпорядження.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато за фактом зловживання службовим становищем службовими особами органу державної влади під час оформлення права власності на земельну ділянку розміщену на території Тернопільської області, що спричинило тяжкі наслідки.

Зокрема, встановлено, що 15.09.2022 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_5 зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку за кадастровим номером: :10:002:0119, згідно свідоцтва про право на спадщину серії та номер №305 від 15.09.2022 (спадкова справа №22/2021) посвідченого старостою с. Богданівка Підволочиського району 04.09.2018 та зареєстрованого за №1-17, про те що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , 1942 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 , та спадщина складається із земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1200 га, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району, яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватної власності на землю РІ №679957 виданого Великогаївською сільською радою 28.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 635.

Встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю виданий 28.01.2002 головою В.Гаївської сільської ради народних депутатів ОСОБА_8 громадянину України ОСОБА_7 , на підставі рішення 12 сесії 3 скликання Великогаївської сільської ради народних депутатів від 19.07.2001 №139 щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га в межах згідно із планом. Однак, згідно із рішенням Великогаївської сільської ради №139 від 19.07.2001 «Про затвердження технічної документації поділу території земельних ділянок на земельні частки (паї)» відсутні відомості про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки для ведення садівництва.

Таким чином, встановлено, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку за кадастровим номером :10:002:0119, яка була виготовлена за заявою ОСОБА_4 , виготовлена на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю Р1 №679957 та в рішенні 12 сесії 3 скликання Великогаївської сільської ради народних депутатів від 19.07.2001 №139 відсутні відомості про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування 11.04.2023 належна ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) земельна ділянка за кадастровим номером :10:002:0119, у кримінальному провадженні №0000380 визнана речовим доказом.

З метою збереження вказаного речового доказу - належного ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки, а також недопущення перереєстрації права власності на вказане нерухоме майно шляхом його поділу, зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :10:002:0119, або її відчуження третім особам, виникла необхідність у накладенні на неї арешту шляхом накладення заборони його відчуження, розпорядження та користування.

У клопотанні прокурор також просив розглянути клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будьякої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000380 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 11.04.2023 об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 - земельну ділянку за кадастровим номером :10:002:0119, яка перебуває у власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000380 від 07.04.2023.

Згідно абз. 2 ч. 1 статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На переконання слідчого судді наданими прокурором до клопотання копіями документів обґрунтовано необхідність арешту майна, а також існує ризик відчуження цього майна, у разі залишення даного майна не арештованим.

За таких обставин, зважаючи на те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити частково, наклавши арешт на вищевказане майно, яке, на думку слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, шляхом накладення заборони на відчуження та розпорядження вказаним майном.

У задоволенні клопотання щодо накладення арешту шляхом заборони на користування майном слід відмовити, оскільки необхідність цього прокурором не обґрунтовано, а також заборона відчуження та розпорядження усуне ризик відчуження майна.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000380 від 07.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 - земельну ділянку за кадастровим номером :10:002:0119, яка перебуває у власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

У задоволенні клопотання в частині накладення заборони користування майном відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором у цьому кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1