Справа № 748/1563/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/207/23
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000061 від 07 березня 2021 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_7 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лосівка Семенівського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Цивільний позов прокурора в інтересах КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 в сумі 33740 грн 10 коп.

Цивільний позов прокурора в інтересах КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 в сумі 6757 грн 98 коп

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 350 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , як законного представника ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 350 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 250 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 250 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 250 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_8 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 11768 грн 40 коп витрат за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2021 року на автомобіль ВАЗ 21053, р.н. НОМЕР_1 - скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2021 року на автомобіль «FORD Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасовано.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.03.2021 ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «HYUNDAI Santa Fe 2.2D» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався автодорогою Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч зі сторони м. Чернігів в напрямку м. Мена Чернігівської області.

Рухаючись у вищевказаному напрямку 06.03.2021 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 в районі від 28 км +800 м до 28 км + 800,7 м вищевказаної автодороги проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та перевищив максимально дозволену на даній ділянці автодороги швидкість руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши переваги водіям зустрічного напрямку руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , та в подальшому здійснив зіткнення з автомобілем «FORD Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , які рухалися в зустрічному напрямку в межах своєї смуги руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події від масивної крововтрати в результаті закритої травми грудної клітки та закритої травми живота.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21053», реєстраційний номер НОМЕР_1 , малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 б), п. 10.1, п. 11.3, п. 12.6 ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало умовою та причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк на 2 роки, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано його щире каяття, те що він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що він внаслідок аварії сам травмувався і не міг одразу відшкодувати всю суму моральної шкоди, на даний час він позичив гроші і відшкодував потерпілим повністю всю суму моральної шкоди. Також він повністю виконав вирок в частині стягнення з нього судових витрат. З огляду на його вік, майже сімдесят років та поганий стан здоров`я, просить не позбавляти його волі, щоб він міг відшкодувати борги та підтримувати морально та матеріально сім`ю загиблого.

В апеляційних скаргах представник потерпілої ОСОБА_7 та представник потерпілої ОСОБА_7 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , які є аналогічними за своїм змістом, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, просила змінити вирок суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг просить врахувати щире каяття ОСОБА_6 , його стан здоров`я, сприяння слідству та повне відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник потерпілих адвоката ОСОБА_10 підтримав апеляційні скарги потерпілих та обвинуваченого, просив їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілих.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію обвинуваченого, представника потерпілих, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, з зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст. 409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідност.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням того, що дане кримінальне правопорушення відноситься до таких, що вчинені з необережності, особу винного, що є раніше не судимим, є пенсіонером, стан його здоров`я, позитивні характеристики, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, грубий характер порушення правил безпеки руху, перевищення швидкості руху, виїзд на зустрічну смугу для руху при наявності на ній транспортних засобів, які мають перевагу для руху, наслідки, що настали у вигляді смерті молодої людини працездатного віку, у якого залишились дружина та дві доньки, одна з яких також отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, відсутність пробачення з боку потерпілих, які мають претензії морального характеру і наполягають на суворості покарання, та прийняв рішення щодо визначення покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, без застосування положень ст. 75 КК України.

На думку суду апеляційної інстанції, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та особі обвинуваченого через суворість в зв`язку з наступним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережних злочинів, те що він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття, оскільки він вибачився перед потерпілими і вони його пробачили та просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, похилий вік ОСОБА_6 , незадовільний стан здоров`я, що підтверджується довідками, які надав обвинувачений апеляційному суду, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, за медичною допомогою до психіатра та в наркологічне диспансерне відділення не звертався, за місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді Чернігівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства оцінюється як низький та орган пробації вважає, що застосування до ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, може призвести до його остаточного виправлення.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд першої інстанції не дав належної оцінки сукупності всіх обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції а саме те, що ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся, відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину та про щирість його каяття і бажання залагодити ситуацію, що сталася, і підтверджується думкою потерпілих, які в апеляційних скаргах просять про застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до ст. 25 КК України до необережних злочинів, особу обвинуваченого, думку потерпілих, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, які визнані апеляційним судом, а саме повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, що є підставою для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо додаткового покарання.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначення основного покарання через суворість, та застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і принципу індивідуалізації покарання.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а вирок суду змінити.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_7 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Застосувати до призначеного покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4