КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3466/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 752/5270/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2022 року задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою до 20.10.2022 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді начальника відділу ТОВ «УагроЕкспорт», перебуваю чого в цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.п. 1,2 ч 2 ст. 115 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у яких просив скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2022 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Пред`явлена підозра ОСОБА_7 сформульована абстрактними поняттями про наявність ознак воєнізованого формулювання, таким чином у даній справі відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 260 КК України

Крім того відсутні будь які ризики передбачені ст. 177 КПК України. З 24.02.2022 року ОСОБА_7 вступив до лав ЗСУ і до моменту взяття під варту 23.05.2022 року, проходив військову службу, за цей період у звільненні, відпустці не перебував, самовільно не полишав місце служби. ОСОБА_7 нікого не вбивав, кулі від яких померли потерпілі були випущені не з його зброї.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення є неправомірним.

Слідчим суддею належним чином не враховано, що ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем, має постійне місце проживання у м. Києві, постійну роботу у цивільному житті, характеризується виключно позитивно.

Оскаржувана ухвала прийнята слідчим суддею поза межами строку досудового розслідування, отже дана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000489 від 28.02.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.п. 1,2 ч 2 ст. 115 КК України.

Органом досудового розслідуванням зазначено, що наприкінці лютого місяця 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел на створення непередбачених законом збройних формувань на території міста Києва.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 , 24.02.2022 року, перебуваючи на території міста Києва, достовірно знаючи, що збройне формування повинне мати організаційну структуру військового типу, характеризуватися наявністю єдиноначальності та субординації. Мати воєнізований характер завдань та методів збройного опору підрозділам Збройних сил України та інших військових формувань України задіяних під час воєнного стану на території України. Крім цього, ОСОБА_11 , були визначені функції збройного формування, а саме: перевірка документів у громадян, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах збройного формуваня так званих «блокпостів», для здійснення збройного опору Збройним силам України та іншим військовим формуванням України.

26.02.2022 року, в створене ОСОБА_11 , непередбачене законом збройне формування з дислокацією: АДРЕСА_2 , під йог керівництвом вступив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яки достовірно усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_11 підпорядковувався останньому та виконував накази, які надавав ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_11 , визначив функціональни обов`язком ОСОБА_7 , виконання завдань поставлених ОСОБА_11 в якості старшого (командира) групи з числа учасників, які входили д незаконного збройного формування.

Цього ж дня, в вечірню пору доби, більш точний час в ході досудової розслідування не встановлено, в черговий раз ОСОБА_11 , прибув ; адресою: АДРЕСА_3 , з метою поповнень особового складу організованого ним незаконного збройного формувань «Територіальної оборони» з дислокацією: АДРЕСА_2 добровольців, які мали намір вступити до сил територіальної оборони Збройних сил України.

Перебуваючи, за вказаною адресою, ОСОБА_11 , ввів в оману ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та чотирьох невстановлені досудовим розслідуванням осіб, повідомивши їм неправдиві відомості, про те що він є одним з керівників територіальної оборони Збройних сил Украй Голосіївського p-ну в м. Києві, а останні погодилися на його пропозицію вступити до збройного формування, при цьому не усвідомлюючи про злочин наміри ОСОБА_11 та не були обізнані про його злочинні наміри.

Крім цього, ОСОБА_11 було визначено ОСОБА_7 старшим (командиром) вищевказаної групи осіб.

В подальшому, ОСОБА_11 , повідомив вищевказаним особам про можливість перебування диверсійної групи на території заводу «Київ Гума», Б за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 6 та наказав їхати за ним.

Після цього, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 та невстановленою досудовим розслідуванням особою сіли в автомобіль марки «Hyundai Sonata» та почали рух в напрямку заводу «Київ Гума», що за адресою: м. Київ, проспект. Голосіївський, 6. В свою чергу, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та четверо невстановлені досудовим розслідуванням особи, сіли в автомобіль «Land Rover Defender», р.н. НОМЕР_1 та поїхали за ними.

Під час руху, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Науки, 4, ОСОБА_11 , по радіо зв`язку повідомив ОСОБА_7 , про необхідність зупинення автомобілів. Після зупинки, зазначені вище особи вийшли з автомобілів. ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_7 , про необхідність заняття позицій та приведення зброї в бойову готовність. Вищезазначені особи, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зайняли бойові позиції та привели свою зброю в бойову готовність, після чого очікували на подальші вказівки від останніх.

В цей час, по дорозі, прямував мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , білого кольору, в салоні якого перебували: командир першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_3 старший сержант ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; головний сержант групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; начальник сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . В момент, коли зазначений мікроавтобус, приблизився на відстань можливого вогневого ураження, ОСОБА_7 , надав команду іншим учасникам збройного формування відкрити вогонь мікроавтобусу.

В результаті обстрілу мікроавтобусу марки «Mercedes-BenzSprinter 316 CDI . р.н. НОМЕР_2 , білого кольору, начальнику сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_7 було спричинено тілесні ушкодження.

Смерть ОСОБА_21 , настала від множинних вогнепальних кульових поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів.

Крім цього, командиру першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_3 старшому сержанту ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 заподіяно тілесні ушкодження.

Крім цього, головному сержанту групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранень тулуба.

27.02.2022 року приблизно о 20:00 год., ОСОБА_11 продовжуючи свою злочину діяльність, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де дислокується організоване ним незаконне збройне формування Територіальної оборони», повідомив учасників вказаного збройного формування, про прямування озброєної диверсійна групи в кількості двох осіб прямує в їх напрямку та визначив коло осіб, а саме: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , які при цьому отримали попередньо зброю та боєприпаси для виконання поставленого ОСОБА_11 завдання у ОСОБА_30 та мають зайняти бойові позиції і ліквідувати дану диверсійну групу. За наказом ОСОБА_11 , старшим групи визначено ОСОБА_31 . В подальшому, ОСОБА_7 , визначив бойові позиції вищевказаних учасників воєнізованого формування та надав їм команду бойової готовності за адресою:м. Київ, перехрестя вул. Деміївська та пров.Бурмистренка.

Приблизно о 21:00 год., по пров. Бурмистенка в м. Києві в напрямку вул. Деміївська в м. Києві прямували ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_16 . В момент, коли ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , вийшли на перехрестя пров. Бурмистенка та вул. Деміївська в м. Києві, ОСОБА_7 , надав команду іншим учасникам групи відкрити вогонь по ним. Після наданої ОСОБА_7 команди, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , в тому числі і сам ОСОБА_7 , відкрили вогонь по ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .

Внаслідок обстрілу смерть ОСОБА_32 настала від вогнепального кульового поранення живота, з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою та шоком.

23.05.2022 року, ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

12.08.2022 року, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої 23.05.2022 року підозри та повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260 КК України; п. 12 ч.2 ст. 115 КК України; ч. 2 ст. 15, п.п. 1,2 ч. 2 ст. 115 КК України.

15.08.2022 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7

19.08.2022 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під варто щодо ОСОБА_7 строком до 20.10.2022 року.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, вважає доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 необґрунтованими, невмотивованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя, всупереч доводам захисника, дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.п. 1,2 ч 2 ст. 115 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винною у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Органом досудового розслідування в достатній мірі доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підтвердження своїх висновків про наявність вказаних ризиків слідчий суддя навів змістовні доводи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Окремо колегія суддів враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, та міцність його соціальних зв`язків. Зокрема те, що ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем, має постійне місце проживання у м. Києві, постійну роботу у цивільному житті, характеризується виключно позитивно тобто дані, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, проте з урахуванням вищевказаних обставин, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що, незважаючи на те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено у зв`язку з тим, що здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України, на виконання яких строки досудового розслідування не поширюються.

Тому не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги, що ухвала слідчого судді постановлена поза межами досудового розслідування, оскільки хоча строк досудового розслідування завершувався 21.08.2022 року, але виконуються вимоги ст. 290 КПК України, обвинувальний акт до суду не направлений, а тому досудове розслідування в кримінальному провадженні не закінчено, що не позбавляло права слідчого суддю вирішувати клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 даних про його особу в сукупності, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя врахував наявність обставин, які перешкоджали завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали і визнав їх поважними, з чим погоджується колегія суддів. Зокрема у клопотання про продовження строку тримання під вартою, стороною обвинувачення зазначено, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді з врахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення про не визначення ОСОБА_7 застави в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178,182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою до 20.10.2022 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3