Єдиний унікальний № 946/1475/23
Провадження № 1-кп/946/383/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

про звільнення особи від кримінальної відповідальності

та про закриття кримінального провадження

11 квітня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001014, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тирасполь Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_5

Суть питання, що вирішується

1.Потерпіла ОСОБА_5 разом з обвинуваченим ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотаннями про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК та закриття кримінального провадження, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, оскільки обвинувачений повністю відшкодував завдані ним збитки.

Встановлені судом обставини

2.28.10.2022 біля 08:15 години в м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai» модель «Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Свято-Нікольській з боку вул. Татарбунарської в напрямку вул. Топольної, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), внаслідок кримінально протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, при виїзді на перехрестя вул. Дунайської, яка по відношенню дол. вул. Свято-Нікольської є головною дорогою та перед яким встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав перевагу в русі автомобілю марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , яка наближалась до вказаного перехрестя по вул. Дунайській по головній дорозі з боку вул. Придунайської, в результаті чого на перехресті скоїв з нею зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, зокрема у виді закритого перелому лівої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, синця на передній зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, які не викликали загрозливих для життя явищ, але при звичайному своєму перебігу викликають розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

3.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК, у зв`язку з тим, що вони з потерпілою примирилися та він добровільно відшкодував завдані збитки, і кримінальне провадження відносно нього закрити.

5.Потерпіла ОСОБА_5 також підтримала клопотання та просила суд звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності і закрити відносно нього кримінальне провадження. При цьому потерпіла зазначила, що вони примирилися, а обвинувачений ОСОБА_3 дійсно відшкодував завдані їй збитки у повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру у неї до обвинуваченого немає.

6.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив думку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за нереабілітуючими підставами на підставі ст. 46 КК, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок, примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки.

7. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, яке в силу ч. 4 ст.12, ст. 25 КК є необережним нетяжким злочином, та відповідно до примітки до ст. 45 КК не включене до переліку корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Крім того, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення не відноситься і до порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

8.За поясненнями потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , останній відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі.

9.З довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше кримінальних правопорушень не вчиняв.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

10.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з таких підстав.

11.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

12.Відповідно до ст. 46 КК в редакції, чинної на час вчинення діяння, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

13.Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальний проступок, який не є корупційним кримінальним правопорушенням та не є порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки, дав суду свою згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

14.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК.

15.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

16.Суд вважає, що процесуальні витрати, понесені стороною обвинувачення на залучення експертів для проведення під час досудового розслідування двох судових експертиз технічного стану транспортних засобів у сумі по 2 265,36 грн кожна та судової транспортно-трасологічної експертизи у сумі 7 551,20 грн, а всього в загальному розмірі 12 081,92 грн, про що зазначено в обвинувальному акті, не можуть бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки за правилами ч. 2 ст. 124 КПК суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у разі ухвалення обвинувального вироку, а в даному випадку, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обвинувальний вирок відносно нього не ухвалюється. При цьому при вирішенні цього питання суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, згідно якому суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

17.Але слід зазначити, що положення ч. 1 ст. 126 КПК про те, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, також не можуть бути підставою для стягнення процесуальних витрат при закритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, оскільки вказана норма лише регулює порядок вирішення питання щодо процесуальних витрат та не встановлює в яких саме випадках ці процесуальні витрати можуть бути стягнуті з обвинуваченого, тобто не встановлює підстави для такого стягнення. Однією з підстав для стягнення витрат на залучення експерта, які встановлені у ч. 2 ст. 124 КПК, є ухвалення обвинувального вироку. Згадування у ч. 1 ст. 126 КПК такого судового рішення як ухвала, пов`язане з можливістю вирішення питання щодо процесуальних витрат ухвалою вже після ухвалення обвинувального вироку, у якому це питання не було вирішено.

18.Вказаний висновок суду відповідає висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17, згідно якому якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

19.Хоча у вказаному висновку Об`єднаної палати йде мова про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, але він може бути застосований й у цьому провадженні при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, адже при оцінці наявності підстав для стягнення процесуальних витрат на залучення експертів, що понесені стороною обвинувачення під час досудового розслідування, Верховний Суд виходив з того, що кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Саме тому підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності в даному випадку значення не має, а визначальним є саме закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 284, 370 372, ч. 2 ст. 376 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою на підставі ст. 46 КК.

3.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2022 за № 0001014, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

4.З набранням ухвалою законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2022 арешт, що змінений ухвалами від 12.12.2022 та від 17.02.2023, і автомобілі марки «Hyundai» модель «Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутими власникам (законним володільцям), поновивши у них право розпорядження цим майном.

5.Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення двох судових експертиз технічного стану транспортних засобів у сумі по 2 265,36 грн кожна та судової транспортно-трасологічної експертизи у сумі 7 551,20 грн, а всього в загальному розмірі 12 081,92 грн, віднести на рахунок держави.

6.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

7.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Повний текст ухвали оголошений 12 квітня 2023 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1