У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 Справа №607/1551/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 189 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2023 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 189 КК України, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 21074» 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 189 КК України.

25 січня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Тернопіль, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України.

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкцію ч. 4 ст. 189 КК України та санкцію ч.1 ст. 263 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 , що є необхідним з метою забезпечення арешту майна, оскільки вказаний автомобіль не було тимчасово вилучено та існує реальна загроза того, що ОСОБА_6 , чи інші заінтересовані особи зможуть переоформити право власності на нього.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна «ВАЗ 21074», оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому мотивів та просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України.

25 січня 2023 року у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263 КК України.

Так, санкцією ч. 4 ст.189 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна та санкцією ч.1 ст. 263 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього інформаційної довідки з системи НАІС № НОМЕР_4 , за ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб марки «ВАЗ 21074» 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 4 ст.189 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.189 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності). При цьому слідчим суддею взято до уваги також те, що відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 20 травня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 189 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб марки «ВАЗ 21074» 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження ним.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1