Справа №591/3900/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/89/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження 591/3900/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки слідчий суддя помилково дійшов висновку про те, що слідчим достатньо обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та невірно врахував обставини, визначені ст. 178 КПК, відкинув можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не навів жодного обґрунтування не застосування застави, підозра є необґрунтованою, так як велика кількість запланованих слідчих (розшукових) дій ще не проведена.

25.11.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий УСБУ в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 виконуючи раніше отримане завдання, використовуючи обліковий запис в месенджері, надіслав на інший обліковий запис в месенджері інформацію щодо знаходження військовослужбовців та військової техніки ЗСУ.

18.08.2022 до ЄРДР за № 0000129 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК, а 01.09.2022 - про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК. 31.08.2022 ОСОБА_7 затриманий, а 01.09.2022 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022 клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.01.2023 включно без визначення розміру застави. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, впливати на свідків, які вже допитані, а також на інших осіб, коло яких ще встановлюється. Також слідчий суддя зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, у тому числі, ст. 111 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років та на строк 15 років або довічне позбавленням волі, із конфіскацію майна, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, які вже допитані, а також на інших осіб, коло яких встановлюється та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_7 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені кримінальні правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_7 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваного, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ризик вчинення ОСОБА_7 нового злочину також є цілком виправданим беручи до уваги особистість підозрюваного, його проросійську позицію, тісні зв`язки з представниками спецслужб рф, які можуть забезпечити його переховування на території рф. Також підозрюваний працював в ДПС, з протоколів за результатами проведення НСРД та обшуку вбачається, що приховував майно, яке може бути доказом у кримінальному провадженні, а також домовлявся про виїзд до росії, наявні контакти з представниками рф, проживає на території громади, що розташована в районі проведення воєнних дій та у безпосередній близькості до державного кордону з рф, яка визнана державою-агресором. Також у кримінальному провадженні допитані свідки, серед яких і дружина підозрюваного - ОСОБА_13 , на яку ОСОБА_7 вочевидь має вплив.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги захисника, оскільки при розгляді клопотання заявленого відносно підозрюваного ОСОБА_7 прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше його тримання під вартою, і встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які спростовуються матеріалами кримінального провадження, крім того, досудове розслідування щодо вказаної особи не закінчене і не завершене, ще триває.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не застосував до ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, у тому числі, ст. 111 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4