Номер провадження № 1-кп/201/473/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2022 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному 09 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Любовські Коп`ї Ровенківського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, який раніше займав посаду професора кафедри безпеки життєдіяльності ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», маючого свідоцтво експерта № 1080, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , працюючи на підставі наказу № 324-КО від 31.08.2012 на посаді професора кафедри безпеки життєдіяльності ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», маючи свідоцтво експерта № 1080, видане 31.01.2007 рішенням Центральної експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України та здійснюючі діяльність з інженерно-технічної експертизи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин.
Так, відповідно до п.п. 1, 3 Розділу І Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3505/5 Інструкція визначає особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, інструкція поширюється на судових експертів, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів.
Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах обов`язки, права та відповідальність такими експертами, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному, в тому числі Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, а також іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи та цією Інструкцією.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах передбачено, що судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 року № 301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 року за № 249/26694.
Так, судовий експерт ОСОБА_8 , здійснюючи свою діяльність, мав наступні експертні спеціальності:
- 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів»;
- 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками»;
- 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд».
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах ОСОБА_8 як судовий експерт має право, в тому числі, але не виключно:
- ознайомлюватися з матеріалами справи, які стосуються предмета експертизи;
- відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи;
- у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення невідкладно заявляти клопотання уповноваженій особі (суду), яка (який) призначила(в) експертизу, щодо уточнення поставлених експертові питань;
- оскаржувати в установленому законодавством порядку дії та рішення органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), що порушують права експерта або порядок проведення експертизи;
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах ОСОБА_8 , діючи як судовий експерт, може відмовлятись від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах на ОСОБА_8 , як на судового експерта покладаються обов`язки, в тому числі повідомити в письмовій формі орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані;
Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах ОСОБА_8 , як судовому експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта.
ОСОБА_8 згідно з п. 4 Розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах повинен здійснювати судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта.
Аналогічні положення щодо прав, обов`язків та обмеження щодо діяльності судових експертів викладені у Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5
Слідчим відділом Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000063 від 14.08.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України, під час якого постановою слідчого від 18.05.2020 призначено комплексну будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_8 .
Зазначеною постановою слідчим окрім інших питань на вирішення експерта поставлені наступні питання: № 2.1.5 «Чи розрахувався Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради згідно актів виконаних робіт, платіжних доручень з ТОВ «Будівельна гільдія» () у повній мірі?» № 2.1.6 «Чи відповідають дійсності нарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна гільдія» () згідно платіжних доручень Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації?» № 2.1.7 «Чи підтверджується розмір матеріальної шкоди завданої державі, у зв`язку із завищенням вартості виконаних робіт встановленого за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи?», що не відносяться до завдань будівельно-технічної експертизи та до компетенції експерта-будівельника, а відносяться до економічних експертиз.
ОСОБА_8 був достовірно обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України, що підтверджується власноручно поставленим підписом у висновку №24/3-20 від 08.07.2020.
Так у невстановлений час та місці судового експерта ОСОБА_8 виник умисел на складання завідомо неправдивого висновку експерта наданого органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині.
Отримавши постанову про призначення комплексної будівельно-технічної експертизи та матеріали кримінального провадження № 0000063, ОСОБА_8 реалізуючи свій умисел на складання завідомо неправдивого висновку експерта наданого органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, діючи умисно, будучі достовірно обізнаним, що відповідно до абз. 5 п.п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання), самостійно провів експертизу, проведення якої передбачалося як комплексної, не зазначивши у вступній частині висновку, мотивів зміни її процесуального визначення відповідно до законодавства.
Окрім цього ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи, що питання №№ 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7 не відносяться до завдань будівельно-технічної експертизи та до компетенції експерта-будівельника, порушуючи вимоги п. 4 Розділу ІІІ Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах та п. 4.14, 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, провів дослідження, які не відносяться до завдань будівельно-технічної експертизи та до компетенції експерта-будівельника.
Вказані умисні порушення ОСОБА_8 . Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень призвели до невірного формулювання задач, поставлених на вирішення експертизи, хибного вибору напрямку та послідовності проведення досліджень з послідуючим хибним формулюванням кінцевих результатів досліджень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, склав 08.07.2020 висновок експерта № 24/3-20 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по виконанню обсягів і вартості будівельних робіт з капітального ремонту на об`єктах: «Капітальний ремонт приміщень та спортивної зали КЗО «Середня загальноосвітня школа №31» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро. вул. Фабрично-заводська, 22 (ДК 021:2015-45453000-7-Капітальний ремонт і реставрація»; «Навчально-виховний комплекс №99 «Багатопрофільна гімназія-школа І ступеня-дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Комбрига Петрова, 17 (ДК 021:2015-45453000-7- Капітальний ремонт і реставрація»; «Капітальний ремонт їдальні та санвузлів КЗО «Середня загальноосвітня школа №54» Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, провул. Парусний 3 (ДК 021:2015-45453000-7-Капітальний ремонт і реставрація) від 08.07.2020 р., в який ним було внесено неправдиві відомості формулювання кінцевих результатів досліджень.
Після чого, судовий експерт ОСОБА_8 вказаний завідомо неправдивий висновок направив слідчому, який не був обізнаний про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, для долучення його до матеріалів кримінального провадження №0000063, як доказ.
Не будучі обізнаним про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 16.07.2020 з урахуванням висновку експерта №24/3-20 від 08.07.2020 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України. 30.12.2020 обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які обвинувачувались у тяжких та особливо тяжких злочинах скеровано до суду.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у завідомо неправдивому висновку експерта, наданого органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Так, у судовому засіданні прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 надано угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2022 року, яка укладена між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647.

Водночас прокурор до угоди про визнання винуватості долучив і письмові згоди від потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , надані прокуророві на укладання такої угодив порядку ст. 469 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити надану угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 узгоджене сторонами угоди покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити її та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що суть пред`явленого обвинувачення йому цілком зрозуміла, він визнає себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України повністю та не оспорює жодних обставин кримінального правопорушення, зазначених в угоді.

Представники потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили, що відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були надані прокуророві ОСОБА_3 письмові згоди на укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 09 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, які долучені стороною обвинувачення до угоди.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у завідомо неправдивому висновку експерта, наданого органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_8 , з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_7 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_8 згодна. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілі, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Додав, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, він в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, тобто у завідомо неправдивому висновку експерта, наданого органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 30 листопада 2022 року, укладена між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 09 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_8 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України і обвинувачений винен у його вчиненні, так як він своїми умисними діями надав завідомо неправдивий висновок експерта органу, що здійснює досудове розслідування, що поєднане з обвинуваченням у особливо тяжкому злочині, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, пенсіонер, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та заявлені в межах санкції ч. 2 ст. 384 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_8 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Крім того, сторони угоди дійшли домовленості щодо звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосовування до обвинуваченого вимог ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням, визначивши строк такого випробування 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувались, витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

У даному кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.

У судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_5 надано заяву потерпілого ОСОБА_11 про відмову від цивільного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Враховуючи викладене, а також те, що підстав для неприйняття заяви потерпілого ОСОБА_11 про відмову від цивільного позову судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі за цивільним позовом підлягає закриттю в зв`язку з відмовою позивача від позову.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 370, 374, 394, 473-475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2022 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному 09 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001647 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Провадження у справі за цивільним позовом представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1