ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000373, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року близько 20 години, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_3 , керуючи мотоциклом марки «ИЖ-ПЛ-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи прав на керування вказаним транспортним засобом, рухаючись на території Золотоніського району, Черкаської області по дорозі в с. Васютинці, Золотоніського району, Черкаської області від траси Н08 Бориспіль- Запоріжжя, в напрямку с. Васютинці, в порушення вимог п.п. 2.1 а), 10.1., 12.2., Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, у темну пору доби не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу зупинити керований мотоцикл у межах видимості дороги, а при зміні напрямку руху керованого ним транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя по напрямку свого руху, після чого з`їхав у кювет, де відбулось падіння керованого ним транспортного засобу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «ИЖ-ПЛ-3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-02/344 від 05.12.2020, отримав тілесні ушкодження: травму голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, ушкодженням твердої мозкової оболонки, крововиливами під м`які мозкові оболонки та під м`які мозочкові оболонки, забоєм розміченням головного мозку, крововиливами на м`яких покривах черепа, переломом кісток носа, забійними ранами та саднами голови; травма грудної клітки з переломами ( 5-го ребра ліворуч, 2-го, 3-го, 4- го, 5-го, 6-го, 7-го, 8-го ребер праворуч) з ушкодженням правої легені та пристінкової плеври справа, забоєм легень, крововиливами в міжреберні м`язи справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень у зв`язку з небезпекою для життя, від яких знаходячись на місті пригоди, помер.
ОСОБА_3 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок завданих йому в ході дорожньо-транспортної пригоди, тілесних ушкоджень, завідомо знаючи та усвідомлюючи, що потерпілий позбавлений можливості самостійно вжити заходів для самозбереження, маючи змогу надати йому допомогу, залишивши його в небезпечному для життя стані, в порушення вимог п. 2.10 а), г) та д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не вжив заходів для надання медичної допомоги потерпілому, чи виклику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду орган, чи уповноважений підрозділ Національно поліції, та з місця події зник.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан і мав змогу надати йому допомогу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначила, що вважає вину обвинуваченого доведеною та просила призначити покарання у виді: за ч. 2 ст. 286 КК України п`ять років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 135 КК України два роки позбавлення волі. Просила суд застосувати положення ст.ст. 70 і 75 КК України, прризначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку три роки. Також просила застовувати по ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання та позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав, і надав такі показання. 03 грудня 2020 року не пішов на роботу, а приїхав на мотоциклі в с. Васютинці до ОСОБА_8 . З ним вдвох випили половину пляшки горілки ємністю 0,5 л. Потім ліг спати. Коли прокинувся, в гостях у ОСОБА_9 вже був ОСОБА_7 . Хлопці сиділи на кухні. ОСОБА_10 попросив звозити його у с. Першотравневе. Від ОСОБА_11 виїхали на мотоциклі втрьох. Заїхали додому до ОСОБА_12 . Звідки вдвох з ОСОБА_13 поїхали в с. Першотравневе. Їхали зі швидкістю близько 40-50 км/год, дорога була прочищена. Приїхали до двору, куди сказав ОСОБА_10 , пробули там близько години. Нас пригощали кавою. По дорозі назад ОСОБА_14 натягнув йому шапку на очі, внаслідок чого втратив керування і мотоцикл з`їхав у кювет. Коли шапка була на очах, намагався одночасно зтягти шапку і загальмувати. Зупинити мотоцикл повністю не вдалося, передні гальма несправні були. Після того як мотоцикл з`їхав у кювет, свідомість не втрачав, хоча забився головою дуже. Душейка бачив, він лежав неподалік мотоцикла. В нього нічого не питав і не трогав його. Викотив мотоцикл на дорогу і пішов додому. Таку свою поведінку пояснити не може, мабуть це був стан шоку. На наступний день подзвонив ОСОБА_15 і попросив поїхати на місце пригоди пошукать телефон, який загубив. Потім ОСОБА_16 зателефонував з місця ДТП та повідомив, що там труп. Телефон також знайшов. Мотоцикл придбав близько року до ДТП, проте перереєстрацію не здійснював. Посвідчення водія не має. У вчиненому щиро розкаюється, просив не позбавляти його волі. Оскільки відшкодував завдану шкоду потерпілій лише частково, має працювати, щоб відшкодовувати далі.
Захисник ОСОБА_5 , враховуючи визнання вини обвинуваченим, не заперечував щодо встановлених фактичних обставин справи. Разом з тим, посилаючись на практику суду касаційної інстанції, просив визнати недопустимими доказами протокол огляду місцевості від 04 грудня 2020 року, оскільки огляд проведено слідчим ОСОБА_17 вже після внесення відомостей в ЄРДР, хоча згідно витягу з реєстру даного слідчого не включено до групи слідчих; протокол обшуку від 04 грудня 2020, згідно якого у обвинуваченого вдома вилучили мотоцикл та одяг обшук було проведено без ухвали слідчого судді, хоча невідкладних підстав для цього не було, до слідчого судді слідчий звернувся з клопотанням про узаконення обшуку з порушенням процесуальних строків, Під час проведення слідчого експерименту працівниками поліції не здійснювався безперервний відеозапис слідчої дії, ОСОБА_3 слідчим не були детально та ґрунтовно роз`яснені його права і наслідки участі в проведенні слідчого експерименту. Подальші експертизи проводилися на основі вилученого під час обшуку та з врахуванням протоколу проведення слідчого експерименту. Тобто як докази це «плоди отруйного дерева». Зазначив, що в даному випадку мало місце втручання пасажира ОСОБА_7 у керування транспортним засобом, і внаслідок такого втручання водію ОСОБА_18 не можна ставити у вину порушення вимог п.п. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України. Враховуючи зазначене, просив виправдати його підзахисного за ст. 286 КК України, за ст. 135 КК України призначити мінімальне покарання, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою:
-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що потерпілий ОСОБА_7 це її рідний брат, який проживав у с. Васютинці, а вона живе у с. Тимченки. Востаннє з ним бачилась 01 грудня 2020 року. 04 грудня 2020 року близько 09-00 год їй зателефонували сторонні люди і повідомили, що на обочині дороги на виїзді з с. Васютинці знайшли труп. Відразу не могла нічого зрозуміти, сказали, їдьте до сільської ради, там все пояснять. Проте у сільській раді нічого не знали. Тому поїхали до брата додому. Сусіди сказали, що напередодні бачили біля його двору червоний мотоцикл. Коли приїхали на місце ДТП, там вже була поліція. У брата вся голова була в крові. За тілом брата на полі було видно сліди від коліс мотоцикла. Сама займалась похованням брата. Обвинувачений кошти не давав. Лише через півроку після ДТП приїздив і просив вибачення. Брат був хорошим, часто приїздив допомагати матері по господарству. В судових дебатах зазначила, що на даний час обвинувачений частково відшкодував завдану їй шкоду, просила суд не позбавляти його волі, щоб мав змогу працювати та виплатити решту коштів за домовленістю в якості відшкодування моральної шкоди.
-показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що у грудні 2020 року, точну дату не пам`ятає, до нього додому приїхав ОСОБА_20 на мотоциклі червоного кольору «ИЖ-Планета 3». Посиділи трохи, потім ОСОБА_21 ліг спати. Прийшов ОСОБА_7 та приніс пляшку горілки, яку почали розпивать. Душейко просив, щоб звозив його у
с. Первомайське. Відмовив йому, оскільки мотоцикл чужий. ОСОБА_7 дочекався, поки проснеться ОСОБА_21 , і попросив його. Останній погодився. Втрьох поїхали до ОСОБА_22 додому і взяли там ще горілки. Взявши собі одну пляшку, пішов додому. А хлопці поїхали куди збирались. Шоломів на хлопцях не було. Ввечері до хлопців дозвонитися не зміг. Тому пішов до ОСОБА_12 додому. Хата була зачинена. Вранці також приїздив, було так само зачинено. Одночасно з дружиною продовжували дозвонюватися до хлопців. Не змогли. Потім з невідомого номера йому зателефонував ОСОБА_21 , сказав, що впали з мотоцикла, назвав орієнтовне місце та попросив поїхати пошукати його мобільний телефон та номерний знак з мотоцикла. Сказав, що не знає де ОСОБА_10 , ймовірно пішов додому. Поїхавши на вказану дорогу, знайшов місце ДТП, де побачив труп ОСОБА_22 , і відшукав мобільний телефон ОСОБА_21 . Викликав швидку. Поліцію пізніше викликали працівники швидкої. Мотоцикла на місці пригоди не було, проте були колії від коліс мотоцикла довжиною близько 20 м. Дорога була слизькою, оскільки звечора був мороз. Пізніше, ОСОБА_21 розповів, що ОСОБА_7 натягнув йому шапку на очі, тому мотоцикл з`їхав у кювет. Раніше не бачив, щоб ОСОБА_21 керував транспортним засобом в стані сп`яніння;
-показаннями свідка ОСОБА_23 , яка повідомила, що працює фельдшером з медицини невідкладних станів КНП «Екстренна медична допомога». Дату не пам`ятає, але події відбувалися в холодну пору року. Була на чергуванні. Вранці надійшов виклик, поїхали з водієм. Приїхали на місце ДТП, це по дорозі на с. Васютинці, за межами даного населеного пункту. На полі була озимина покрита снігом. Там лежало тіло обличчям вверх, чоловік був одягненний, в тому числі, і в куртку, закривавлене обличчя. Ознак життя не було, вже було наявне трупне закоченіння. Тому жодних реанімаційних заходів не вживала, зателефонувала до поліції. Там повідомили, що інформація про цю пригоду вже до них надійшла, працівники поліції виїхали на місце. Дочекались поліцію. Чи були там сліди від транспортних засобів, не пам`ятає. Дорога була сухою, автомобіль швидкої їхав нормально;
-протоколом огляду місцевості від 04 грудня 2020 року зі схемою ( а.с. 175);
-протоколом обшуку від 04 грудня 2020 року, під час якого за місцем проживання ОСОБА_3 було вилучено мотоцикл червоного кольору «ИЖ-Пл 3» та одяг, взуття обвинуваченого (а.с. 111-113);

-протоколом огляду предметів від 04 грудня 2020 року, згідно якого слідчим Чорнобаївськогго відділення поліції Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області оглянуто вилучені під час обшуку одяг та взуття ОСОБА_3 ;

-протоколом огляду предметів від 05 грудня 2020 року; згідно якого слідчим Чорнобаївськогго відділення поліції Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області оглянуто вилучений під час обшуку мотоцикол;

-копію свідоцтва серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу - мотоциклу червоного кольору «ИЖ-Пл-3», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_24 ;

-висновком експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-8-02/344 від 05 грудня 2020 року, згідно якого травму голови та грудної клітки ОСОБА_7 отримав незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмета чи предметів. Отримані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень в зв`язку з небезпекою для життя. Між отриманням потеріплим ОСОБА_7 вказаних тілесних ушкоджень і настанням його смерті мається прямий причинний зв`язок. Надання потерпілому ОСОБА_7 своєчасної медичної допомоги не гарантувало б збереження цому життя (а.с. 120-123);

-висновком експерта Черкаського НДЕКЦ № СЕ-19/124-21/311-ІТ від 04 лютого 2021 року, згідно якого до моменту ДТП гальмова система заднього колеса наданого на дослідження мотоцикла «ИЖ-Пл-3» перебувала в працездатному стані, гальмова система переднього колеса перебувала в непрацездатному стані. До моменту ДТП елементи рульового керування та ходової частини наданого на дослідження мотоцикла «ИЖ-Пл-3» перебували в працездатному стані (а.с. 124-129);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19 червня 2021 року (а.с. 130-134);

-висновком експерта Черкаського НДЕКЦ № СЕ-19/124-22/387-ІТ від 03 лютого 2021 року, згідно якого в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій мотоцикла «ИЖ-Пл-3» для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був у темну пору доби рухатися з такою швидкістю, щоб мати змогу зупинити керований мотоцикл у межах видимості дороги, а при зміні напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України. В діях водія мотоцикла «ИЖ-Пл-3» вбачаються невідповідності вимогам, пп. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв*язку з виникнення даної ДТП і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав (а.с. 135-140).

Також судом досліджені процесуальні документи на підтвердження правомірності проведення слдічих дій піжд час досудового розслідування, надані стороною обвинувачення:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 04 грудня 2020 року у реєстрі було зареєстроване кримінальне провадження № 0000373 (а.с. 104-105);
- заява ОСОБА_19 від 04 грудня 2020 року про передачу слідчому телефону марки «Леново», який він знайшов на місці ДТП та власником якого є ОСОБА_3 (а.с. 110);

- постанова про визнання предмету речовими доказами та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 04 грудня 2020 року (а.с. 117);

-ухвала Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2020 року про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 (а.с. 118-119).

Оцінюючи дані докази та зазначені документи у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінальних правопорушень підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене.

Суд вважає, що порушення правил дорожнього руху водієм мотоцикла марки «ИЖ-ПЛ-3» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , а саме вимог п.п. 10.1., 12.2. Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням настання наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Посилання захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху суд вважає неогрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються висновком експерта Черкаського НДЕКЦ № СЕ-19/124-22/387-ІТ від 03 лютого 2021 року.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості низки перерахованих вище доказів суд оцінює критично з огляду на таке.
Положеннями ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дійсно, як і зазначає захисник, огляд місцевості проведено 04 грудня 2020 року слідчим ВРЗСТ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_17 , і згідно витягу з ЄРДР, наданого суду прокурором, даний слідчий не входить до групи слідчих по кримінальному провадженню № 0000373. Проте наданий прокурором в судовому засіданні витяг з ЄРДР датований 06 травня 2022 року, тобто не є первісним і відповідно з даного документу не можна робити висновок про склад слідчої групи на дату проведення огляду місцевості.

Крім цього, за приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

Така процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

Водночас витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.

Згідно з Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора від

30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), Реєстр створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до п. 1 глави 2 Положення до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.
Витяг з Реєстру згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).

Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу досудового розслідування про призначення (визначення) слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування конкретного кримінального провадження, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Такий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформовано у постанові від 14 лютого 2022 року по справі № 477/426/17.

По даній справі прокурор постанову про призначення групи слідчих під час розгляду даного кримінального провадження не надавав. Разом з тим, і захисник не клопотав про дослідження такого документу судом, не повідомив суду про свої сумніви до судових дебатів. Відповідно підстави для визнання протоколу огляду місцевості недопустимим доказом, відсутні.

Також суд відхиляє доводи захисника щодо недопустимості протоколу обшуку від 04 грудня 2020 року, та як наслідок всіх від нього похідних доказів: висновків експертів та протоколу слідчого експерименту.

04 грудня 2020 року слідчим Чорнобаївського відділення Золотоніського віділу поліції ГУ НП в Черкаській області в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_3 було проведено обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.
На виконання вимог вказаної норми в подальшому слідчий звернувся до слідчого судді Чорнобаївського районного суду з клопотанням про дозвіл на обшук домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 .
Згідно ухвали слідчого судді Чорнобаївського районного суду від 08 грудня 2020 року, клопотання слідчого задоволено, дозвіл на обшук надано.
У відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України, при розгляді такого клопотання слідчий суддя перевіряє, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали.
Аналізуючи зазначену норму та судову практику суд приходить до висновку, що саме слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про дозвіл на проведення обшуку після його здійснення перевіряє, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали, чи вчасно слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням.
І оскільки ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду від 08 грудня 2020 року клопотання слідчого задоволено, дозвіл на обшук домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 надано, підстави для визнання даного доказу недопустимим відсутні.
Під час дослідження протоколу обшуку від 04 грудня 2020 року суд не зміг дослідити відеозапис обшуку, доданий до протоколу у зв`язку з пошкодженням носія (диску), на якому він зберігався.
Разом з тим, суд звертає увагу на положення ч. 10 ст. 236 КПК України, згідно якої лише обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.
Оскільки в даному випадку обшук проводився до постановлення ухвали слідчим суддею про дозвіл на обшук, обставина неможливості дослідження відеозапису не тягне за собою недопустимості доказу.
Щодо посилань захисника на недопустимість як доказу протоколу проведення слідчого експерименту від 19 червня 2021 року суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу (частина 6 ст. 240 КПК України)
Згідно з ч. 2 ст. 240 КПК України за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.
Оскільки застосування фото та відео фіксації під час проведення слідчого експерименту не є обов`язковим, інші вимоги процесуального законодавства при проведенні слідчого експерименту були слідчим дотримані (були присутні поняті, ОСОБА_3 було роз`яснено його права відповідно до статусу, який він мав на той час), суд не вбачає підстав для визнання даного доказу недопустимим.
На виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, участь у виховних та соціально корисних заходах та проведення індивідуальної профілактичної роботи
(а.с. 72-74).
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого,

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкий та тяжкий злочини; відношення обвинуваченого до скоєного; особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває. Також суд враховує думку потерпілої, яка просила не призначати обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі та те, що ОСОБА_3 частково відшкодував добровільно потерпілій завдану шкоду.

А тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Остаточне покарання має бути призначено за сукупністю злочинів, в порядку ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України, оскільки останній не становить великої суспільної небезпеки, а тому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Обмеження, встановлені частиною 1 ст. 75 КК України для встановлення іспитового строку, в даному провадженні відсутні.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та основоположними правами особи.

Щодо застосування до обвинуваченого додаткого покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України суд зазначає наступне.
Дійсно санкція ч. 2 ст. 286 КК України містить альтернативу в призначенні до винної особи додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
В судовому засіданні прокурор просила призначити обвинуваченому також додаткове покарання на строк 3 роки.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Територіального сервісного центру МВС № 7145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23/45 від 27 квітня 2022 року про те, що згідно Єдиного державного реєстру МВС, громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.
Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2680,56 грн.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, слід вирішити питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2020 року у справі №709/1778/20.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами;

-ч. 1 ст. 135 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2680,56 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2020 року у справі №709/1778/20.

Речові докази:

-мотоцикл «ИЖ-ПЛ-3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Леново А319», спортивну куртку синього кольору, спортивні штани чорно-сірого кольору, ботинки повернути ОСОБА_3 ;

-змиви з руля мотоцикла знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Після проголошення копію вироку вручити присутнім учасникам провадження, іншим - направити поштою.

Суддя ОСОБА_1