Номер провадження: 11-сс/813/478/23
Справа № 521/4906/23 1-кс/521/882/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000025 від 18.02.2022 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Хервачаурі Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.05.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.3 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна; 10.12.2021 року Одеським апеляційним судом ухвалено вирок, яким вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2020 року скасовано в частині призначеного покарання та засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.3 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000025 від 18.02.2022 року за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.255-1 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, скоєного за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 року введено воєнний стан та всій території України строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-ІХ від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-ІХ від 22.05.2022», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-IX від 15.08.2022», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що перебуваючи в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб познайомився із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо яких на період вчинення кримінального правопорушення було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 виник злочинний умисел на вимагання грошових коштів з погрозою насильства у ОСОБА_11 , якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на території в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з метою реалізації чого вони познайомились з останнім.

Так, встановлено, що до 28.09.2022 року ОСОБА_11 , утримувався на шостому режимному корпусі ДУ «Одеський слідчий ізолятор», однак, у вказану дату у зв`язку із вчиненим ОСОБА_11 порушенням, керівництвом ДУ «Одеський слідчий ізолятор» було прийнято рішення щодо зміни корпусу в якому останній утримується, а саме останнього було переведено до другого режимного корпусу.

Таким чином, 28.09.2022 року, о 14:14 год., перебуваючи після переведення останнього на другий режимний корпус ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 11/1, а саме на першому його поверсі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою вимагання грошових коштів, під приводом вигаданого боргу, відвели ОСОБА_11 в нежитлове приміщення, яке розташоване на вказаному поверсі поблизу виходу із нього, в якому оточивши останнього, висунули вимогу передання грошових коштів у сумі 500 (п`ятсот) доларів США, застосовуючи відносно останнього при цьому фізичне насилля.

В подальшому 17.10.2022 року, о 18:00 год., ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи за узгодженим із ОСОБА_8 , планом вчинення злочину, проходячи повз камерного приміщення №278, в якому утримується ОСОБА_11 , на території ДУ «Одеський слідчий ізолятор» продовжив вимагати у потерпілого грошові кошти, з метою реалізації чого, ОСОБА_9 продовжив погрожувати ОСОБА_11 , завданням тілесних ушкоджень у разі відмови виконати заявлені вимоги у строк до 19.10.2022 року.

У свою чергу ОСОБА_11 , у зв`язку із відсутністю грошових коштів, у зазначений ОСОБА_9 строк, пред`явлену вимогу не виконав, грошові кошти не передав.

Надалі, приблизно через тиждень після вказаних подій, ОСОБА_11 було поміщено до «карцеру», за вчинення проступку на території ДУ «ОСІ», а саме до камерного приміщення №407, в якому 26.10.2022 року, о 10:28 год., ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, проходячи повз вказаного камерного приміщення продовжив вимагати у потерпілого грошові кошти, з метою реалізації чого, останній продовжив погрожувати ОСОБА_11 , завданням тілесних ушкоджень у разі відмови виконати заявлені вимоги.

В подальшому, 28.10.2022 року, о 12:07 год., ОСОБА_8 , використовуючи мобільний телефон із сім карткою за номером - НОМЕР_1 , продовжив вимагати у ОСОБА_11 , грошові кошти зателефонувавши останньому, на його номер телефону - НОМЕР_2 , при цьому повідомляючи ОСОБА_11 про невідворотність можливих проблем в разі відмови передачі грошових коштів.

05.12.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України за ознаками: вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства та погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене в умовах воєнного стану.

14.12.2022 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 05.02.2022 року.

03.02.2023 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси продовжено строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до 05.03.2023 року.

02.03.2023 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 05.05.2023 року.

28.02.2023 року старший слідчий СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком до 05.05.2023 року, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.255-1, ч.4 ст.189 КК України, що є особливо тяжкими злочинами, раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме ризики: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; а також вчинити інше кримінальне правопорушення. А завершити досудове розслідування до строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного не представляється можливим, оскільки необхідно ще виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема не закінчена фоноскопічна експертиза та не долучена до матеріалів кримінального провадження. Також вказав про необхідність повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року частково задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01.05.2023 року року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а ризики, які існували при обранні запобіжного заходу не зменшилися та не відпали, а саме: підозрюваний може вжити спроби переховування від органу досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_12 про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник посилається на необґрунтованість та невмотивованість оскарженої ухвали, з огляду на не врахування слідчим суддею недоведеності прокурором обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також на неврахуванням слідчим суддею особи підозрюваного.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності підозрюваного не заявлялось.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; а також вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідування, апеляційний суд визнає непереконливими доводи захисника про необґрунтованість підозри.

Твердження захисника про недопустимість як доказу протоколу допиту свідка, протоколів проведення НСРД, на даний час колегія суддів визнає безпідставними, оскільки оцінка вказаних доказів має бути надана за результатами повного та всебічного розгляду справи по суті, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та в сукупності з іншими доказами.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні також досліджувався при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а слідчим та прокурором доведено, що станом на даний час вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 на потерпілого та свідків, оскільки покази потерпілого та свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, підозрюваний, може здійснювати незаконний вплив на них, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, в даному кримінальному провадженні продовжує існувати.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 є раніше судимим 29.05.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.3 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна; 10.12.2021 року Одеським апеляційним судом ухвалено вирок, яким вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2020 року скасовано в частині призначеного покарання та засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.3 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, суд визнає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000025 від 18.02.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4