КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/169/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2022 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.12.2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 год. 30 хв., 20.02.2023 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.12.2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, відсутні відомості належного вручення ОСОБА_7 підозри, а також відсутні дані, що житлово - будівельний кооператив «Зоря» та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «GoldenPark» є житлово - експлуатаційними організаціями, які відповідно до вимог ст. 24 ЖК України створені для експлуатації та обслуговування квартир в яких проживав ОСОБА_7 та мали право передати останньому направлене повідомлення про підозру.

З початку війни ОСОБА_7 змінив своє місце проживання, але обов`язку про повідомлення органу досудового розслідування про його зміну на останнього покладено не було, він не вживав будь - яких заходів спрямованих на переховування, з початку досудового розслідування до затримання у визначеному КПК порядку не викликався слідчим для проведення слідчих чи процесуальних дій.

Ризики, про які зазначає слідчий не підтверджені матеріалами провадження, а тому є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУ НП в місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0002603 від 22.09.2021 року, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в липні 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи інтернет спільноту для знайомств «ІНФОРМАЦІЯ_3», в мобільному додатку «Telegram», використовуючи особистий обліковий запис з мобільним номером телефону « НОМЕР_1 », відшукав та познайомився з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переконавшись, що останній є малолітнім та перебуває у стані психічної безпорадності через малолітній вік, розпочав спілкування з останнім у формі листування на теми програмування, які були цікаві для малолітнього, чим викликав інтерес до себе та намагався таким чином вступити в дружні відносини з малолітнім.

Під час зазначеного спілкування у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуально-насильницького характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення відносно малолітнього ОСОБА_10 , з метою штучного розвинення у малолітнього статевого інстинкту у збоченій формі, тобто порушення його нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на його статеву недоторканість.

ОСОБА_7 використовуючи фізичну та вікову перевагу, усвідомлюючи та розуміючи, що малолітній ОСОБА_10 , перебуваючи в особливо вразливій ситуації, зокрема з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого малолітства взагалі не має соціального досвіду щодо стосунків між статями, не обізнаний щодо фізіології сексуальних контактів, не розуміє їх природу, соціальне, моральне та юридичне значення, й відповідно соціально-правові наслідки, почав реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи у майбутньому мету всебічного розбещення малолітнього.

Так, в серпні 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 реалізовуючи свої злочинні наміри, направлені на вчинення розпусних дій щодо малолітнього ОСОБА_10 усвідомлюючи малолітній вік останнього, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1,21 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990. ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, вперше зустрівся з малолітнім біля пака «Юність» за адресою: АДРЕСА_2 де вони гуляли парком, сиділи на лавочці та спілкувались на загальні теми, входячи в довіру малолітнього, після чого через деякий час в той же день ОСОБА_7 відвіз на автомобілі малолітнього ОСОБА_10 до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 , взяв на свої руки малолітнього ОСОБА_10 та відніс його в спальну кімнату, де поклав на його на ліжко, заліз своїми руками під футболку малолітнього та почав пестити його спину, після чого посадив малолітнього на свої коліна та обіймав в продовж ЗО хвилин, продовжуючи в цей час його пестити. Після даної зустрічі ОСОБА_7 поступово почав вчиняти розпусні дії інтелектуального характеру, які полягали у веденні цинічних листувань із малолітнім ОСОБА_10 на сексуальні теми та подарував малолітньому ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Apple», моделі «iPhone 7», футболку марки «Colin's», та купував малолітньому валюту в комп`ютерних іграх, чим почав заохочувати останнього подарунками, тим самим фіксував у малолітнього почуття зобов`язань і приналежності.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, приблизно через 1-2 тижні після першої зустрічі, ОСОБА_7 вдруге зустрівся з малолітнім ОСОБА_10 в парку «Юність», за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Козицького, 3 де вони прогулялися, після чого він відвів малолітнього до ресторану швидкого харчування «Мс Donald's», за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 1, щоб заохотити малолітнього їжею та знову ж таки більше увійти в його довіру.

Крім того, 11.09.2021 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 вчетверте зустрівся з малолітнім ОСОБА_10 в парку «Юність», за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Козицького, 3 де вони сіли до автомобіля ОСОБА_7 та переїхали в невідомий двір. Будучи в автомобілі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пересіли на задні сидіння, після чого останній зачинив автомобіль з середини, створивши зачинену та безлюдну обстановку, ОСОБА_7 , почав розповідати та пояснювати останньому про сексуальні відносини та оральний статевий акт та користуючись безпорадним станом малолітнього, який, у тому числі через свій вік не здатний фізично чинити опір та уникнути злочинного посягання через свою фізичну та психічну слабкість, зняв штани зі спідньою білизною з малолітнього ОСОБА_10 та взяв його статевий член до своєї ротової порожнини продовжуючи оральний статевий акт, поки ОСОБА_10 не попросив припинити.

Зазначеними діяннями ОСОБА_7 формував в малолітнього ОСОБА_10 неправильне розуміння змісту та ставлення до статевих відносин, відносин між особами чоловічої статі, створюючи спотворений соціальний досвід, порушуючи нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток та статеву недоторканість останнього, з метою підготовки до подальших статевих стосунків.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_7 реалізовуючи свої злочинні наміри, переслідуючи свій намір у збоченій формі задоволення статевої пристрасті шляхом посягання на статеву недоторканість ОСОБА_10 усвідомлюючи малолітній вік останнього, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1,21Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, втретє зустрівся з малолітнім ОСОБА_10 в парку «Юність», за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Козицького, де вони прогулялися, після чого сіли до автомобіля ОСОБА_7 на якому переїхали в невідомий двір та пересіли на задні сидіння автомобіля, де ОСОБА_10 чхнув та з його носу потекли рідини, після чого він потягнувся за серветками, що в знаходились в його рюкзаку на передньому сидінні, а ОСОБА_7 в цей час, користуючись тим, що ОСОБА_10 з урахуванням вікових психологічних особливостей не міг розуміти значення скоєних щодо нього дій і тому не міг чинити їм належний свідомий опір, проти волі останнього, ОСОБА_7 заліз своєю рукою під шорти, та спідню білизну в яку був одягнутий ОСОБА_10 та своїми двома пальцями руки проник в анальний отвір останнього, завдаючи малолітньому фізичного болю, чим здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років з використанням іншого предмету, а саме - пальців своєї руки, але ОСОБА_10 попросив припинити, після чого ОСОБА_7 припинив та відвіз малолітнього додому.

Також, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 11.09.2021 року ОСОБА_7 , точного часу органом досудового розслідування не встановлено, вчетверте зустрівся з малолітнім ОСОБА_10 в парку «Юність», за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Козицького, 3 де вони сіли до автомобіля ОСОБА_7 та переїхали в невідомий двір. Будучи в автомобілі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пересіли на задні сидіння, після чого останній зачинив автомобіль з середини, створивши зачинену та безлюдну обстановку, ОСОБА_7 , знявши з себе штани та спідню білизну, користуючись безпорадним станом малолітнього, який, у тому числі через свій вік не здатний фізично чинити опір та уникнути злочинного посягання через свою фізичну та психічну слабкість, шляхом обману проник своїм статевим членом до ротової порожнини малолітнього ОСОБА_10 , продовжуючи оральний статевий акт близько 10 секунд, чим задовольнив свою статеву пристрасть, поки ОСОБА_10 не попросив припинити через те, що йому було огидно та страшно, чим ОСОБА_7 здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років з використанням геніталій.

Таким чином, 16.08.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

Після повідомлення ОСОБА_7 про підозру, в період часу з 16.08.2022 року по 23.12.2022 року його місцезнаходження було невідоме, тобто останній переховувався від органу досудового розслідування при тому, що його захисник, рідні та близьке коло осіб були повідомлені про те, що йому необхідно з`явитися до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві, у зв`язку з чим 19.08.2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва виніс ухвалу про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи зазначене, досудове розслідування було зупинене ч. 3 ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 280 та ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України.

23.12.2022 року о 17:30 год. у приміщенні кабінету №15 ВП №2 Харківського УП № 2 ГУ НП в Харківській області, на підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_7 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , було затримано відповідно до ст. 190 КПК України та проведення досудового розслідування було відновлено 23.12.2022 року.

24.12.2022 року слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 за погодження із прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.12.2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 год. 30 хв., 20.02.2023 року включно.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Зокрема, такими даними є: відомості отримані під час прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_11 , щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення від 22.09.2021 року; відомості отримані під час проведення огляду місця події від 22.09.2021, за адресою: АДРЕСА_5 , та речовими доказами які були вилучені під час даного огляду, а саме: мобільний телефон марки «Арріе», моделі «iPhone7»; мобільний телефон марки ««Apple», моделі «iPhone6»; футболка чорного кольору марки «Colin's»; показання свідка ОСОБА_11 , отриманими під час її допиту від 22.09.2021 року щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; відомості отримані під час обшуку від 22.09.2021 року, за адресою: АДРЕСА_3 , та речовими доказами які були вилучені під час даного обшуку, а саме: мобільним телефоном марки «Арріе», моделі «iPhone12 mini»; ноутбуком марки «Apple», моделі «MacBook Pro (Retina, 13-inch, Early2015); відомості отримані під час проведення психологічної роботи від 23.09.2021 року з малолітнім ОСОБА_10 на базі «Зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві; показання свідка ОСОБА_11 отримані під час її допиту від 24.09.2021 року щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; показання потерпілого ОСОБА_10 , отримані під час його допиту від 24.09.2021 року щодо обставин вчиненого відносно нього кримінального правопорушення; висновок судово-психіатричного експерта № 580 від 19.10.2021 року, складеного за результатами проведення експертизи з підекспертним потерпілим ОСОБА_10 ; відомості отримані під час проведеного огляду предметів від 03.11.2021 року, а саме: мобільного телефону марки «Аррlе», моделі «iPhone 7» та мобільного телефону марки ««Apple», моделі «iPhone6», які були вилучены під час проведеного огляду місця події від 22.09.2021 року, за адресою: АДРЕСА_5 ; висновок судово-психіатричного експерта № 76 від 07.12.2021, складений за результатами проведення експертизи з підекспертним потерпілим ОСОБА_10 ; показання свідка ОСОБА_12 , отримані під час його допиту від 01.06.2022 року щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; показання свідка ОСОБА_13 , отриманими під час його допиту від 03.06.2022 року, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; показання свідка ОСОБА_14 , отримані під час її допиту від 09.06.2022 року щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення; відомості отримані під час огляду предмету від 29.06.2022 року, а саме: мобільного телефону марки «Apple», моделі «iPhone12 mini», який був вилучений під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; відомості отримані під час огляду предмету від 30.06.2022 року, а саме: ноутбуку марки «Apple», моделі «MacBook PRO (Retina, 13-inch, Early2015), який був вилучений під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, заслуговують на увагу. Вагомість даних щодо причетності підозрюваного до вчинення зазначених кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності не викликала.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а також доведені прокурором під час апеляційного розгляду.

Зокрема, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Також, слід зазначити, що дане кримінальне провадження стосується злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, а також які вчинені із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що в повній мірі підтверджується наданими органом досудового розслідування обсягом документів, тому колегія суддів, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді та не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Доводи сторони захисту про неналежне вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки при врученні органом досудового розслідування були виконані вимоги ч. 1 ст. 278 КПК України, що підтверджується матеріалами провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органом досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 год. 30 хв., 20.02.2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4