Справа № 728/1970/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/285/22
Категорія - ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000263 від 23.06.2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 23 червня 2021 року по 23 вересня 2021 року з розрахунку день за день.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній домашній арешт, з покладенням на нього відповідно до ч.5 ст.194 КПК України додаткових обов`язки:

- не залишати місце свого зареєстрованого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу доби з 19-00 год. вечора до 07-00 год. ранку, без дозволу суду;

- прибувати за першою вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, а також виїзд за межі м. Бахмач Чернігівської області;

- носити електронний засіб контролю.

Накладений ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2021 року арешт на майно та документи ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 23 червня 2021 року близько 11-00 год., знаходячись за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство ОСОБА_9 , взяв зі столу ніж і правою рукою завдав йому цим ножем два удари в область шиї, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних поранень нижньої третини шиї з переходом на передню поверхню грудної клітки, з проникненням у плевральну порожнину, з ушкодженням кивального м`язу, щитоподібної залози, трахеї, з проникненням в ліву та праву плевральні порожнини, та з ушкодженням тканини правої легені у верхній її долі, розміром 1,5х0,5см та глибиною біля 1,0х1,5см, що призвело до гострої крововтрати, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень й знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 (помер в приміщенні КНП «Бахмацька міська лікарня» 23 червня 2021 року о 14-10 год).

Своїми діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 фактично просить скасувати вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року щодо нього та постановити новий вирок, яким призначити покарання за ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Апелянт вказує наступні підстави для скасування вироку суду:

- Свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, проте без уваги суду залишились доводи ОСОБА_8 про відсутність намірів вбивати потерпілого, оскільки удари завдані обороняючись, автоматично та предметом який потрапив під руку. Жалкує про скоєне та просив суд суворо не карати.

- Увагу апеляційного суду звертає на те, що з самого початку співпрацював зі слідством, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

- Просить взяти до уваги показання судмедексперта, який в судовому засіданні підтвердив обставини щодо характеру, локалізації, механізму виникнення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також те, що в разі надання своєчасної медичної допомоги потерпілий міг би залишитися живий.

- Вважає, що судом не врахована така пом`якшуюча обставина як активне сприяння слідству.

Відтак просить апеляційний суд врахувати вказані обставини, а також те, що з`являвся на всі судові засідання та визнав себе винним повністю, та призначити покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України.

В запереченнях прокурора поданих на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор зазначає про безпідставність доводів скарги, які спростовуються матеріалами кримінального провадження, тому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, а захисник просив перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч.2 ст. 121 КК України, з урахуванням доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, позицію обвинуваченого та його адвоката про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, позицію прокурора про безпідставність апеляційних вимог, обґрунтованість судового рішення та призначення відповідного покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , не заперечуючи факту спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 , частково визнав себе винуватим в частині пред`явленого обвинувачення, проте запевняв суд, що не мав наміру вбивати ОСОБА_9 . Обороняючись завдав потерпілому удари навмання ножем, який виявився першим предметом, що попав під руку. Не заперечував, що знав куди бити, але зробив це автоматично, так як у нього не було іншого виходу. Жалкує про скоєне та просить суворо не карати. Стверджував, що саме ОСОБА_9 раптово почав наносити йому удари по обличчю, внаслідок чого в нього утворилися синці; підстав чого ОСОБА_9 почав його бити він не пригадує, можливо з ревнощів до ОСОБА_10 . Намагаючись захиститися, він лівою рукою взяв ОСОБА_9 за одяг, повалив його на ліжко, притиснув ногою, а правою рукою взяв зі столу ніж та вдарив ним ОСОБА_9 зверху вниз, скільки разів бив ножем зопалу не пам`ятає, можливо й декілька разів.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за обставин встановлених у вироку суду першої інстанції, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та проаналізованими у вироку доказами.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_10 , безпосередньо допитаної судом першої інстанції про те, що в ніч з 22 на 23 червня 2021 року вона з ОСОБА_9 вживали алкогольні напої та прийшли додому до ОСОБА_8 , де разом з господарем знову продовжили випивати принесене ними спиртне, чоловіки грали в шашки чи шахи; під час застілля ОСОБА_9 вдарив рукою ОСОБА_8 в ліву частину лиця, але той не відреагував; потім зі згоди ОСОБА_8 вони в нього заночували. Проснувшись вранці, вони продовжували вживати спиртні напої. Вона вийшла на подвір`я в справах, а повернувшись за 10 хв, побачила, як ОСОБА_9 лежав на ліжку біля столу, його ноги звисали донизу, а над ним насідав ОСОБА_8 , лівою рукою притримував ОСОБА_9 , а правою рукою бив його ножем. На її зляканий крик ОСОБА_8 припинив завдавати ОСОБА_9 удари ножем і пішов у кімнату, а вона побігла до сусідів, щоб ті викликали поліцію та швидку допомогу. Повернувшись, побачила ОСОБА_9 , який сидів навприсядки напроти двору й стискав криваву рану на шиї, а потім через деякий час прибула швидка допомога й забрала ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 , допитаний судом першої інстанції пояснив, що 23 червня 2021 року близько 12-00 год. до нього додому прибігла незнайома жінка (як потім з`ясувалось ОСОБА_10 ) і попросила викликати поліцію та швидку допомогу до будинку його сусіда ОСОБА_8 , де стався якийсь конфлікт.

Свідок ОСОБА_12 суду першої інстанції пояснила, що 23 червня 2021 року в першій половині дня вона як фельдшер у складі виїзної бригади прибула за викликом за адресою будинку ОСОБА_8 , де біля двору сидів ОСОБА_9 , був при свідомості, збуджений, але нічого не говорив; в нього було помітно одне широке ножове проникаюче поранення над верхніми ребрами, рана вже не кровила, але накладена перед цим її колегою ОСОБА_13 на шию пов`язка та одяг потерпілого були в крові; його подруга ОСОБА_10 повідомила, що ножове поранення нанесла особа на прізвисько « ОСОБА_14 ». Вона надала ОСОБА_9 невідкладну медичну допомогу й того автомобілем доставили до медичного закладу, де передали лікарям. Про подальші події їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 23 червня 2021 року після 11-00 год. до неї додому прийшла ОСОБА_10 і попросила викликати поліцію та швидку допомогу, вона була в стані сп`яніння, збуджена й кричала, що ОСОБА_8 на прізвисько ОСОБА_15 » ножем порізав ОСОБА_9 . Прийшовши до господарства ОСОБА_8 , напроти через дорогу вона побачила ОСОБА_9 , який присів і тримався за шию, з якої йшла піниста кров. Самої рани вона не бачила, але вдома взяла марлеву салфетку й надала її ОСОБА_9 , який самостійно розмовляв і прикладав пов`язку до рани. Вона хоча і є медсестрою, але медичної допомоги ОСОБА_9 не надавала, оскільки невдовзі приїхали працівники швидкої допомоги, а потім поліція. Вона також була присутня в якості понятої при огляді місця події в господарстві ОСОБА_8 , де вилучались одяг, ніж, посуд, зрізи лінолеуму зі слідами крові.

З метою повноти судового розгляду судом апеляційної інстанції досліджений звукозаписи показань свідка ОСОБА_16 , проте було встановлено, що інформації, яка підлягає доказуванню у цьому провадженні чи з метою поліпшення правового становища обвинуваченого вказаний свідок не повідомила, а тому колегія суддів не використовує ці показання при обґрунтуванні судового рішення.

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема даними:

- протоколу огляду місця події від 23.06.2021р. та додатків до нього (фотоілюстрацій), проведеного за участю ОСОБА_8 , в належному йому будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до якого було виявлено ряд речей зі слідами речовини бурого кольору;

- висновку судово-медичної експертизи №162 від 19.08.2021р. у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження з їх деталізацією. Дані тілесні ушкодження в ОСОБА_9 могли бути спричинені 23.06.2021р. й виникнути внаслідок 2-х ударів гострим продовгуватим предметом, що має колюче-ріжучі властивості. В момент спричинення зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 знаходився повернутий передньою лівою стороною тіла (грудної клітки) до дії травмуючої сили. Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14-10 год. внаслідок гострої крововтрати, яка в свою чергу є наслідком вищевказаних тілесних ушкоджень, що ускладнились геморагічним шоком ІІІ-ІVст. Можливим є збереження життя за умови надання своєчасної медичної допомоги. Також у ОСОБА_9 на правій кисті по бічній поверхні маються два синці, які виникли внаслідок не менш як одного удару тупим твердим предметом або об такий, й відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В крові трупа ОСОБА_9 виявлено етанол в концентрації 2,3г/л, що є середнім ступенем алкогольного сп`яніння.

Допитана в засіданні суду першої інстанції судмедексперт ОСОБА_17 підтвердила обставини щодо характеру, локалізації, механізму виникнення, ступеня тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які викладені у вказаному висновку. Пояснила, що виявлене в ОСОБА_9 тілесне ушкодження в нижній частині шиї спричинене саме двома сильними ударами ножем, оскільки мало місце наскрізне поранення зліва направо трахеї й щитовидної залози, була масивна площа ураження з довжиною ранового каналу всередину тіла на 18-20см, гостра частина леза ножа навіть проникла до верхньої частини легені на глибину до 1,5см; після першого удару ніж не повністю вийшов з рани, після чого було нанесено повторний удар, в зв`язку з чим ззовні тіла загиблого на вигляд має місце одна рана, а з середини - два пошкодження; вказаний рановий канал був вскритий лікарями-хірургами, але вони не могли своїми оперативними діями спричинити такі тілесні пошкодження. Вказує, що смерть ОСОБА_9 настала від значної крововтрати, обумовленої наслідком зазначених тілесних ушкоджень, проте в разі надання своєчасної медичної допомоги той міг би залишитися в живих. Виявлені у ОСОБА_9 два синці на правій руці могли виникнути внаслідок завдання ним ударів обвинуваченому.

- висновку судово-імунологічної експертизи №305 від 14.07.2021р. щодо крові ОСОБА_8 ;

- даними висновків судово-імунологічних експертиз №306, 307 від 21.07.2021р., відповідно до яких кров у слідах на ножі може походити від трупа ОСОБА_9 . У змивах рук ОСОБА_8 знайдена кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_9

- даними слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 від 23.06.2021р. та за участю підозрюваного ОСОБА_8 (в присутності його захисника ОСОБА_18 ) від 17.08.2021р. вказані учасники кримінального провадження продемонстрували за яких обставин та яким чином ОСОБА_8 завдав ножових поранень ОСОБА_9 , що було зафіксовано на відеозапис та узгоджується з показаннями цих осіб у судовому засіданні.

За висновками судово-психіатричних експертиз №367, 368 від 26.08.2021р. у ОСОБА_8 на даний час, а також на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання не знайдено, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_8 клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності не виявлено, в зв`язку з чим відповідне лікування йому не показано. Тобто, обвинувачений є осудною особою.

Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства і його дії за ч.1 ст. 115 КК України судом першої інстанції кваліфіковано правильно, а тому доводи обвинуваченого про відсутність наміру на вбивство потерпілого та нанесення ударів при обороні, оскільки обвинувачений захищався від неправомірних дій потерпілого, що фактично свідчить про необхідність кваліфікувати його дії за ст. 118 КК України, не узгоджуються з встановленими обставинами провадження, є безпідставними, об`єктивно не підтвердженими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, за змістом ст. 36 КК України, необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

В основі розмежування умисного вбивства (частина перша статті 115 КК) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , які обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних відносин фактично виник конфлікт.

При цьому колегія суддів не заперечує можливості заподіяння потерпілим обвинуваченому тілесного ушкодження, ступінь якого наразі встановити неможливо, а згідно показань самого обвинуваченого від ударів потерпілого по обличчю утворилися синці. В той час як свідок ОСОБА_10 дійсно підтвердила, що під час застілля ОСОБА_9 вдарив рукою ОСОБА_8 в ліву частину лиця, але той не відреагував. Проте, згідно показань цього ж свідка дані обставини мали місце в ніч з 22 на 23 червня 2021 року, тоді як час вчинення злочину, що не заперечується і самим обвинуваченим відповідає близько 11 години 23 червня 2021 року. Відтак , показання обвинуваченого в частині оборони від дій потерпілого є голослівними та такими, що спростовуються дослідженими вище доказами.

Тобто, дане твердження обвинуваченого, що удари завдані потерпілому нанесені при обороні відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки жодних даних про те, що потерпілий представляв загрозу для життя обвинуваченого, і в інший спосіб його не можливо було зупинити ні суду першої інстанції, ні апеляційному надано не було.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому, які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 двох ударів ножем в область шиї.

Відповідна оцінка тверджень обвинуваченого з даного питання була надана і судом першої інстанції, що відповідає оцінці наданій колегією суддів апеляційного суду.

Що стосується позиції сторони захисту про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, то у вирішенні даного питання колегія суддів, з поміж іншого, керується п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи». Так, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК ), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Вирішуючи вказане питання колегія суддів, в першу чергу виходить із суб`єктивної сторони злочину, а саме: умисел саме на позбавлення потерпілого життя стверджується характером поранення, кількістю завданих ударів та їх глибиною, що з урахуванням показань судмедексперт ОСОБА_17 , свідчить категорично свідчить про наявність умислу на позбавлення особи життя. Так, завдаючи направлених ударів у шию потерпілого, раневий канал сягає самих легень, при цьому враховуючи що послідуючий удар був фактично спричинений без повного виймання ножа з раневого каналу, що вказує на ціленаправленість дій обвинуваченого та не може свідчити про інший умисел, ніж настання смерті. Більше того, з показань свідка ОСОБА_10 встановлено взаєморозташування потерпілого та обвинуваченого, який зі слів свідка насідав над потерпілим, що підтверджується даними судово-медичної експертизи №162 від 19.08.2021р. про розташування потерпілого до травмуючого предмету, що однозначно вказує на перевагу обвинуваченого та є також визначальним при встановленні умислу на вбивство. Зокрема, апеляційний суд окрему увагу звертає і на поведінку обвинуваченого, протиправність дій якого була фактично перервана свідком ОСОБА_10 , яка повернулася з подвір`я, а також на відсутність будь-яких активних дій з боку обвинуваченого щодо надання потерпілому невідкладної медичної допомоги, який фактично просто залишив приміщення, що також однозначно охоплюється умислом на позбавлення ОСОБА_9 життя.

Зважаючи на встановлені вище обставини та правові позиції ВСУ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , а тому в його діях наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують його версію подій, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати такий спосіб захисту з метою зменшення відповідальності за вчинене і, як наслідок, призначення більш м`якого покарання.

Що стосується призначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував уваги ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, отримуючи періодичний доход від праці по найму, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені, як не вбачає їх і колегія суддів, оскільки щире каяття, з урахування усіх встановлених аспектів кримінального провадження та доводів ОСОБА_8 не може бути встановлене. При цьому, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, судом першої інстанції цілком обґрунтовано призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення йому більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції, на підставі положень ст. 69 КК України, є неспроможними з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

А тому, на думку колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 вироком суду відповідає загальним засадам призначення покарання і його меті, є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, підстав для подальшого пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в тому числі з підстав наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4