Вирок

Іменем України

02.12.2022 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 04.06.2021, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , нат ча розгляду справи фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший лейтенант медичної служби»,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Сторона обвинувачення -

прокурорка Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Згідно з оголошеним в судовому засіданні рокуроркою публічним обвинувачем обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000181 від 04.06.2021 року, офіцер, що вiдповiдно до наказу командира військової 24 від 10.01.2020 № 6 старший лейтенант ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він, зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду начальника медичного пункту артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .

Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статтями 1 та 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог статей 11, 16, 49, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів, свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку i дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гiднiсть iнших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані з захистом Вітчизни, незалежності та територiальної цілісності України. Вiдповiдно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобiлiзацiю (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, вид, обсяги, порядок строк i проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який тривав до лютого 2022 року.

У порушення вказаних вимог нормативно-правових актів, старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечнi наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язкiв, 02.04.2021 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, в розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме: 02.11.2022 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: м. Львів, вул. М. Кривоноса 6.

Вiдтак з 02.04.2021 по 02.11.2022 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки вiйськової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 приховував.

Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Дані дії обвинуваченого органами досудового розслідування та прокуроркою - публічним обвинувачем у кримінальному провадженні кваліфіковані як незявлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто як кримінальне проавопорушення , передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надавши пояснення котрі у повній мірі узгоджуються з фактичними обставинами викладеними в обвинувальному акті. Таку свою поведінку пояснив тим, що захворів, лікувався у цивільній лікарні , а відтак виникли сімейні проблеми які мусів вирішувати. Визнає, що діяв необдумано, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Висловив переконливе бажання продовжити військову службу.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вину обґрунтувала прокурорка - публічний обвинувач в судовому засіданні, котра покликаючись на матеріали досудового розслідування вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні доводиться в повному обсязі та не заперечується самим обвинуваченим.

Оскільки дійсність та достовірність доказів сторонами не оспорюється, прокурорка просивла суд провести судове слідство у кримінальному провадженні обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу документів.

Суд з урахуванням висновків прокурорки, згоду обвинуваченого, зважаючи на положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів здобутих на досудовому розслідуванні щодо фактичних обставин справи вчинення кримінального правопорушення.

Відтак суд вважає, що прокуроркою - публічним обвинувачем в судовому засіданні доведено, а судом встанволено, що військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 , 02.04.2021 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду в розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме: 02.11.2022 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за адресою: м. Львів, вул. М. Кривоноса 6. Відтак, 02.04.2021 по 02.11.2022 старший лейтенант медичної служби ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, обов`язки вiйськової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 приховував, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, котрий раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, добровільно прибув у відповідні державні органи та сприяв органам досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, щиро розкаюється у вчиненому, що вказаний злочин вчинений ним в силу складних ускладнення сімейних обставин, його запевнення у бажанні продовжити військову службу.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, в ході судового слідства судом не встановлені, не наведено таких і прокуроркою.

Призначаючи покарання підсудному, суд керується статтею 50 КК України та зважає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суд, у даному випадку, керується принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання, його співвідношення із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Бере суд до уваги й той факт, що обвинувачений проходив службу в зоні бойових дій із захисту територіальної цілісності України від російських загарбників, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відтак, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, щирого каяття обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити покарання мінімальне, передбачене санкцією статті, що інкримінується у вину обвинуваченому, у вигляді позбавлення волі

З огляду на встановлені помякшуючі вину підсудного обставини вчинення злочину, суд вважає за можливе застосувати до підсудного ОСОБА_3 ст.. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, і, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить іншого злочину.

За даних обставин, виходячи з вимог ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені вказаною нормою Закону.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 65, 75, 76 КК України, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обовязки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 02 січня 2023 року.

Учасники судового процесу можуть отримати копію вироку у секретаря судового засідання.

Суддя В. Кузь