Справа № 932/3292/23
Провадження № 1-кс/932/1337/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця с. Воровського, Харківської області, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий із клопотанням, яке погоджено прокурором, про застосування до гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставами для задоволення клопотання вказано те, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 24.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2023 близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 29 м, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, взяв з торговельних полиць АЗС «Окко» майно, яке належить ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ», а саме: -мультітул Gerber Lock Down Drive в кількості 1 шт., вартістю 2299 грн. 00 коп., тим самим спричинивши ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ» матеріальний збиток на вищевказану суму.

Після чого, ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

01.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Після повідомлення про підозру, ОСОБА_4 почав переховуватись від слідства й суду.

20.04.2023 підозрюваного було затримано на підставі ухвали слідчого судді та доставлено до суду для розгляду клопотання на тримання під вартою.

Як зазначає слідчий, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. На даний час існують ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначити йому заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор надав пояснення, підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний визнав підозру. Пояснив, що не переховувався від слідства, а просто поїхав шукати роботи до Миколаївської області. Просить застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захисника підозрюваний не залучив.

Вислухавши пояснення прокурора та підозрюваного, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 24.02.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що гр. ОСОБА_4 25.01.2023 приблизно о 16 год. 25 хв., знаходячись в приміщенні АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 29, таємно, умисно, в умовах воєнного стану, скоїв крадіжку чужого майна, що належить ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ», а саме: -мультітул Gerber Lock Down Drive в кількості 1 шт., вартістю 2299 грн. 00 коп., тим самим спричинивши ТОВ «ЗІРА-КОНСАЛТ» матеріальний збиток на вищевказану суму.

01 березня 2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України.

Після повідомлення про підозру ОСОБА_4 почав переховуватись від слідства і суду, його місцезнаходження було невідоме.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.04.2023, підозрюваного оголошено в розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні - зупинено.

20.04.2023 підозрюваний був затриманий на території Миколаївської області на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджена матеріалами клопотання, зокрема, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту представника потерпілого, протоколом допиту свідка, протоколом огляді місця події, протоколом допиту ОСОБА_4 .

Підозра доведена поза розумним сумнівом, її визнає також ОСОБА_4 , тому слід дійти висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтованою.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може продовжувати вчиняти спроби переховування від досудового розслідування та суду. Так, підозрюваний вже переховувався від органу досудового розслідування, тому цей ризик доведений і підтверджений.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведений, оскільки потерпілий є юридичною особою, а показання свідків не мають істотного значення для досудового розслідування, тому ризик впливу на потерпілого та свідків не доведений.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний схильний до вчинення злочинів, насамперед, корисливих, оскільки не має офіційного джерела доходів, має судимість. Отже, може вчинити новий злочин.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховує особу та доведеність ризиків, і вважає можливим застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки підозрюваний раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, більше двох місяців переховувався від органу досудового розслідування та суду. Тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику переховування та вчинення нового злочину.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено, з огляду на особу підозрюваного, тяжкість злочину, відсутність соціальних зв`язків, наявність судимості та вчинення злочину в період іспитового терміну.

Водночас підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, у період дії воєнного стану.

Підсумовуючи викладене, вважаю можливим задовольнити клопотання сторони обвинувачення повністю. Строк тримання під вартою слід встановити до 15.05.2023, оскільки після повідомлення про підозру 01.03.2023, досудове розслідування було зупинено лише 04.04.2023, а тому двомісячний строк досудового розслідування спливає 15.05.2023.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити підозрюваному альтернативним запобіжний заходом заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, 00 коп.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1) з`являтись за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися із постійного місця проживання в м. Дніпрі без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з під варти негайно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення покладених на нього обов`язків, сума внесеної застави може бути звернута у дохід Держави.

Строк дії ухвали встановити до 15.05.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1