Справа № 336/2199/23
Провадження №1-кс/336/273/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старший слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, який має середню освіту, працевлаштованого, зі слів одруженого, зі слів має на утриманні дочку 2020 року народження, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному 11 січня 2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

встановив:

15.03.2023 слідчому судді надійшло вище вказане клопотання, яке погоджено прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09 січня 2023 року, приблизно о 04 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення для реалізації злочинного наміру через відчинену хвіртку проник до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де з-під автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» НОМЕР_1 , який знаходився на території, таємно викрав бензиновий генератор «Форте FG3500», який належить ОСОБА_7 , після чого не зупиняючись на досягнутому, разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 17 901 гривня 20 копійок.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

31.01.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставою для повідомлення зазначеної підозри ОСОБА_5 є наявність достатніх доказів, а саме:

- протокол огляду місця події від 11.01.2023 за адресою АДРЕСА_2 ;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- речовий доказ бензиновий генератор «Форте FG3500».

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 скоїв тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наслідки, які настали внаслідок кримінального правопорушення, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляду особистого зобов`язання.

Наявність вказаного ризику підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та усвідомлюючи суворість покарання, дає достатні підстави вважати, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що обґрунтовує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши слідчого та прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , приходить до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Пункт 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", вказує на те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; наявністю ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: витягом з ЄДР від 11.01.2023 за №0000073, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме: офіційно одружений, має на утриманні дочку 2020 року народження, має зареєстроване місце проживання та постійне місце мешкання, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Стосовно посилання прокурора та слідчого на ризикпереховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, суд погоджується з даним ризиком, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, зважаючи на можливе засудження, останній може безперешкодно покинути територію населеного пункту, в якому проживає.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя вбачає доведеними обставини, визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.3, 176-179, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 .

Роз`яснити підозрюваному, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання складає два місяці та починається з моменту його обрання, тобто з дня постановлення ухвали, та діє до 16 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1