ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/132/23 Справа № 712/190/23 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.171 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора захисникаОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в режимі відеоконференції захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2023 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи його тим, що Черкаською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, що перебуває у проваджені слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що на території України здійснює господарську діяльність низка юридичних осіб, кінцевими бенефіціарами яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або громадяни Російської Федерації. Також є особи, які не є громадянами Російської Федерації, але мають найбільш тісний зв`язок з Російською Федерацією, являються громадянами України, які вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів, та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2023 задоволено клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належить ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» (код ЄРДПОУ 39209863):

- будівля, акумуляторної, нежитлова будівля, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська область, Ново одеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17г, загальна площа (кв.м): 62,1;

- комплекс, комплекс будівель та споруд обслуговування спец транспорту, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська обл.., Новоодеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17а, загальна площа (кв.м.): 412,7;

- будівля льотного авіазагону, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17в, загальна площа (кв.м.): 50,7;

- комплекс стоянок для авіаційно-технічної бази, авіазагону, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17д, загальна площа (кв.м.): 83,3;

- будівля роздягальні авіаційно-технічної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17б, загальна площа (кв.м.): 325,5;

- комплекс будівель та споруд авіаційно-технічної бази, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, Київське шосе, будинок 17, загальна площа (кв.м.): 1406,5;

Заборонено розпоряджатися (в тому числі, але не виключно) продавати і дарувати, міняти, іншим способом відчужувати, передавати під заставу або управління вищевказане майно.

Накладено арешт на корпоративні права та статутній капітал ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» (), який складає 500 000,00 грн., що належить громадянам: ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_1 (нерезидент громадянин РФ), якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», із забороною права на відчуження, розпорядження корпоративними правами.

Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 03334807) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно корпоративних прав та статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» (), який складає 500 000,00 грн., що належить громадянам: ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_1 (нерезидент громадянин РФ), якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс».

Задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя виходив з того, що встановленні у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що майно зазначене в клопотанні, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 2 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту, як речового доказу з метою збереження.

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси розглянув клопотання про накладення арешту без повідомлення власника майна щодо якого порушується питання про накладення арешту, оскільки існує ризик того, що ОСОБА_12 та тісно пов`язані з ним низка компаній та особи, дізнавшись про внесення та розгляд цього клопотання, почнуть здійснювати перешкоди шляхом переведення грошових коштів на інші рахунки або переведення їх у готівку, здійснення продажу або переоформлення майна, що унеможливить накладення подальшого арешту.

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси розглянув клопотання про накладення арешту в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна щодо якого порушується питання про накладення арешту, що не суперечить чинному законодавству.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 12.01.2023 року про арешт майна скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням норм процесуального права.

Скаржник вказує, що єдиною підставою для накладення арешту послугувало визнання майна речовим доказом, яке цим критеріям не відповідає. Необхідність накладення арешту органом досудового розслідування не доведена, спростовується наданими доказами, а накладення арешту на майно ОСОБА_7 не виправдовується потребами досудового розслідування.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає, що досліджені слідчим суддею документи, які були долучені до клопотання прокурора, не вказують на наявність в діях осіб кримінальних правопорушень, та не дають підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів шляхом їх арешту.

Також скаржник зазначає, що сторона обвинувачення в своєму клопотанні про накладення арешту на майно, а слідчий суддя у своїй ухвалі зазначили, що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 особисто або через підконтрольних їм осіб здійснюють керівництво двадцяти двома підприємствами, які на думку слідства, пов`язані із підтримкою чи пособництвом країні-агресору. В той же, час сторона обвинувачення безпідставно продовжує звертатися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в тому числі майна, корпоративних прав, статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», яке у органу досудового розслідування раніше не виникало ніяких сумнівів щодо законності його діяльності, а також будь-якого зв`язку із країною-агресором та яке не було внесено до фабули обвинувачення. Тобто, сторона обвинувачення звертається з аналогічними безпідставними клопотаннями щодо арешту будь якого майна, яке органом слідства виявляється, без будь-якої належної правової мотивації відносно його відповідності критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України). Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя зазначив, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Також слідчий суддя встановивши обставини справи, врахувавши завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, з метою його схоронності, як речових доказів, призначення та проведення відповідних експертиз, та для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, встановлення істини у кримінальному провадженні, прийшов до висновку про накладення арешту на майно, яке перелічене в клопотанні прокурора.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами судового провадження, Черкаською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000110 від 18.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, що перебуває у проваджені слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України здійснює господарську діяльність низка юридичних осіб, кінцевими бенефіціарами яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або громадяни Російської Федерації, а також особи, які не є громадянами Російської Федерації, але мають найбільш тісний зв`язок з Російською Федерацією, являються громадянами України, які вчиняються умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів, та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

03.03.2022 року Верховною Радою України, з урахуванням Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, прийнято Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» (далі Закон), який визначає правові засади примусового вилучення з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) об`єктів права власності Російської Федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону Російська Федерація - держава, яка рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року визнана державою-агресором і здійснює збройну агресію проти України; резиденти - юридичні особи (їх філії, представництва), що здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України на території України, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано чи юридичні особи, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких є Російська Федерація та/або у яких російська федерація прямо або опосередковано має частку у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, інше членство (участь у будь-якій формі) у юридичній особі.

В межах даного кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлено, що на території Черкаської області здійснює господарську діяльність ТОВ «Кліщинський консервний завод». Засновником ТОВ «Кліщинський консервний завод» є громадянин України ОСОБА_13 (уродженець м. Сімферополь, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), який також є засновником ряду підприємств, зареєстрованих в Україні. Він є організатором пособництва державі-агресору та координує господарську діяльність сільськогосподарських підприємств як на підконтрольній Україні території, так і на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим. Встановлено, що ОСОБА_13 отримав громадянство Росії, не вийшовши з громадянства України, та зареєструвався як «индивидуальный предприниматель» в податкових органах «Республики Крым» (ИНН: 00), в реєстраційних даних якого підтверджується наявність громадянства РФ у ОСОБА_13 .

Встановлено, що ОСОБА_13 є переселенцем з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, та до 2014 року здійснював на території півострову підприємницьку діяльність із вирощення сільськогосподарської продукції (рис, пшениця, соняшник) та був засновником ряду господарських товариств. Після анексії півострову, ОСОБА_13 перереєстрував підконтрольні йому підприємства на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим відповідно до законодавства РФ, утворивши «дзеркальні» підприємства, які стали правонаступниками українських, та продовжив ведення господарської діяльності.

Встановлено, що ОСОБА_13 , як громадянин Російської Федерації ( ОСОБА_14 , ИНН НОМЕР_6 ) особисто або через підконтрольних йому осіб здійснює керівництво підприємствами, зареєстрованими в Росії та тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Зареєстровані в «Республике Крым» за російським законодавством підприємства проводять господарську діяльність на території окупованого півострову, що підтверджується даними про сплату ними податків та зборів до бюджетів різних рівнів Російської Федерації. Тобто, ОСОБА_13 здійснює передачу матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора, що діє на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Крім того, встановлено, що основним підприємством, підконтрольним ОСОБА_13 в «Республике Крым», є ООО «Осавиахим», яке на власних потужностях акумулює вирощені всіма підприємствами групи продукцію і реалізовує їх ООО «Витал» для експорту до Республіки Польща. При цьому, ООО «Витал», є транзитним підприємством та виступає у ролі посередника між кримськими сільгоспвиробниками і польськими імпортерами для легалізації походження сільськогосподарської продукції та обходу діючих санкцій Європейського Союзу по забороні імпорту до ЄС товарів, що виготовлені в Криму. Підприємствами-резидентами Республіки Польща, що імпортують товари від ООО «Витал», є «Veles Agro» Sp. z o.o (Aleja Bohaterow Wrzesnia 18/42, 02-389 Warszawa, Poland) та «PTS» SP. z o.o. (ul. Sloneczna, nr 202, 05-506 Kolonia Lesznowola Poland), власником яких є ОСОБА_13 . Транспортування товарів з окупованого півострову до Польщі здійснюється вантажним автомобільним транспортом через материкову частину РФ та територію Республіки Білорусь.

ЗУ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визнано Російську Федерацію країною-агресором.

Таким чином, ОСОБА_13 , з метою обходу діючих міжнародних санкцій та підтримки дій країни-агресора стосовно анексії Автономної Республіки Крим, організував протиправний механізм виробництва та постачання сільськогосподарської продукції, вирощеної на території окупованого півострову Крим, до країн Європейського Союзу. Реалізація вказаної протиправної схеми створює умови для функціонування незаконних органів влади так званої «Республики Крым», а також сприяє впровадженню ідеології про приналежність півострову Крим до Російської Федерації.

Крім того, в 2019-2022 роках в адресу вищевказаних польських підприємств в зоні діяльності Черкаської митниці здійснювався експорт з України насіння соняшнику від ТОВ «Кліщинський консервний завод». При чому, фактурна вартість товару, що експортувався, занижена в два рази, що свідчить про умисне виконання експортером завідомо збиткового зовнішньоекономічного договору, укладеного із пов`язаними підприємствами-нерезидентами, метою якого було неповернення валютної виручки в Україну.

Тобто, службовими особами Черкаської митниці шляхом оформлення експортних декларацій без коригування митної вартості надавалось сприяння ОСОБА_13 у виведенні капіталу з України, чим приймали участь у діях ОСОБА_13 , пов`язаних із пособництвом державі-агресору.

В той же час вбачається, що ОСОБА_13 , залучив до злочинної діяльності свого сина ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , з яких, в податкових органах «Республики Крым» ОСОБА_12 отримав ідентифікаційний номер платників податків «ИНН: НОМЕР_7 » та ОСОБА_7 отримав ідентифікаційні номери платників податків «ИНН: НОМЕР_8 », що свідчить про можливе отримання ними громадянства РФ.

Встановлено, що після окупації Автономної Республіки Крим Російською Федерацією в 2014 році, вищевказаними особами в 2014-2015 роках здійснено перереєстрацію підконтрольних їм підприємств в Автономній Республіці Крим відповідно до чинного законодавства РФ, а також засновано на території Черкаської та Чернігівської областей підприємства сільськогосподарської спрямованості.

За результатом аналізу отриманих відомостей про керівників та власників підприємств-резидентів України та нерезидентів (суб`єктів господарювання, зареєстрованих в Російській Федерації), встановлено причетність вищевказаних осіб до підприємств, що зареєстровані після 2014 року в «Республике Крым» за російським законодавством під тими ж назвами, які вони мали при реєстрації в Україні. Також, встановлено широку розгалуженість суб`єктів господарювання на території України, відсутність географічної прив`язки до конкретного регіону.

Встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 особисто або через підконтрольних їм осіб здійснюють керівництво низкою підприємствами (резидентами та нерезидентами) (назви підприємств зазначені в клопотанні слідчого, та підтверджується матеріалами справи).

Зареєстровані в «Республике Крым» підприємства проводять господарську діяльність на території окупованого півострову, що підтверджується даними про сплату ними податків та зборів до бюджетів різних рівнів Російської Федерації. При цьому, кошти від податків, сплачених до місцевого бюджету так званої «Республики Крым», використовуються представниками окупаційної влади РФ для забезпечення функціонування незаконних органів влади на території півострову, підтримки агресії та інших дій, спрямованих на насильницьку зміну меж території та державного кордону України.

Враховуючи вищевикладене, в діях вказаних осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Водночас існують обґрунтовані підстави вважати, що невідкладне припинення та документування протиправної діяльності осіб, пов`язаних із представниками Російської Федерації, дозволить врятувати життя людей та їх майно від протиправних посягань в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.01.2023 року, корпоративні права та статутний капітал ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» (), який складає 500 000,00 грн., що належить громадянам: ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_1 (нерезидент громадянин РФ), якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , якому належить 5% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , якому належить 30% статутного капіталу ТОВ «Авіа-Плаза Плюс».

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності № 316768041 від 05.12.2022 року у власності ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» наявне нерухоме майно.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_15 від 06.01.2023 року нерухоме майно, яке належить ТОВ «Авіа-Плаза Плюс», яке підлягає арешту, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000110.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що вказане майно, корпоративні права та статутний капітал ТОВ «Авіа-Плаза Плюс» (ЄРДПОУ 39209863) та тісно пов`язаних з ним компаній (які встановлені органом слідства) та вище вказаних осіб може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, тобто є речовим доказом. У зв`язку з чим, постановою слідчого від 06.01.2023 року вказані об`єкти, які підлягають арешту, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах даного кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вказане в клопотанні майно підлягає арешту з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000110 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. При цьому перевірено наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову слідчого від 06 січня 2023 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, надані матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Посилання в апеляційній скарзі, зокрема, на те, що фізичні та юридичні особи, зазначені у клопотанні прокурора, не здійснювали відвантаження чи приймання продукції на або з території АР Крим починаючи з 2014 року й підприємство не здійснювало банківських платежів на адресу підприємств країни-агресора не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ст. 170 КПК України, саме як на майно яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України та визнано речовими доказами по справі, а незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено, відповідно, доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000110, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3