Справа № 629/3015/21
ВИРОК

іменем України

20.04.2023 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, розташованого поза територією Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000090 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Горлівка, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

кожного з них, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

12.04.2021 року неповнолітній ОСОБА_4 разом з двоюрідним братом ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , та які 13.04.2021 близько 00:15 вийшли з квартири на вулицю.

Перебуваючи у вказаний час на АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили раніше незнайомого ОСОБА_9 , якого вони зупинили з метою дізнатися котра зараз година.

Після того як ОСОБА_9 відповів на запитання ОСОБА_5 дивлячись на свій мобільний телефон марки «Apple iPhone XR 64 Gb», який не повністю дістав з правої кишені своїх штанів та поклав знову назад, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раптово та одночасно,за попередньою змовою групою осіб виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а саме майна яке належить ОСОБА_9 зазначеним телефоном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень та майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 напали на ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), наніс два удари кулаком правої руки в область щелепи зліва ОСОБА_9 , від яких останній втратив рівновагу та впав на асфальт, після чого ОСОБА_5 , наніс ОСОБА_9 ще не більше 2 ударів ногами в область тулуба, а ОСОБА_4 ,застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) наніс ОСОБА_9 не більше 2 ударів ногами в область голови потерпілого, тим самим подавляючи волю останнього до супротиву.

Скориставшись тим, що ОСОБА_9 лежить на землі та не чинить опору, ОСОБА_4 обшукав його, з правої кишені штанів останнього дістав мобільний телефон марки «Apple iPhone XR 64 Gb», вартістю 8256 грн, після чого обвинувачені, за попередньою змовою групою осіб, з корисливого мотиву, заволоділи майном потерпілого, та з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, умисно спричинили потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із забитою раною на лобі справа на кордоні росту волосся та струсу головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я(згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); садна на зовнішній третині лівої брови, на лобі справа, на волосяній частині голови в лобовій ділянці справа; крововиливу в білонну оболонку правого ока зовнішнього кута; синців на спинці та крилах носу, в правій і лівій навколо очних ділянках; синця на розгинальній поверхні правого ліктя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що 12.04.2021 року він разом з двоюрідним братом ОСОБА_4 , своєю малолітньою дитиною та цивільною дружиною ОСОБА_10 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 . З 12 на 13.04.2021 вночі він разом з братом вийшовз квартири на вулицю прогулятися, до магазину за цигарками. На вулиці зустріли незнайомого потерпілого ОСОБА_11 . Вони запитали потерпілого котра була зараз година. ОСОБА_12 відповів зухвало, нецензурно, та намагався його вдарити кулаком в обличчя. Він від удару відхилився, у відповідь вдарив потерпілого рукою назустріч, від чого ОСОБА_12 впав. Після чого вони з братом, кожний, нанесли останньому декілька ударів. Коли побачили, що у ОСОБА_13 було в крові обличчя, непритомнів, злякалися та втекли з місця подій. Потім почали думати про скоєне, вирішили повернутися до потерпілого, щоб перевірити його стан, надати йому першу медичну допомогу, але ОСОБА_13 на місці вже не було, була тільки калюжа крові. Він з братом пішов додому. По дорозі брат ОСОБА_14 показав йому телефон ОСОБА_13 , який зі слів брата той підібрав телефон на місці бійки, біля калюжі крові. Він не бачив як брат підібрав телефон, цього не помітив. З-за цього він почав кричати на брата, наказав розбити та викинути телефон, що той і зробив, розбив та викинув у напряму залізниці. Коли вони повернулися додому, згодом він розповів дружині про цю події яка сталася. Він з братом був тверезий, вони спиртне не вживали, оскільки він спортсмен боксер, а у брата астма, навпаки потерпілий агресивно налаштований. Себе визнає винним у жорстокому побитті. Не визнає, що був з братом зговір на напад, та такий не скоював. Потерпілого ОСОБА_13 до події особисто не знав, також не знав через третіх осіб. У нього не було неприязних відносин з ОСОБА_15 , не було ніяких боргів. Чому потерпілий оговорює його з братом не знає але припускає, що ОСОБА_12 з заможної, впливової сім`ї, батько його працює в адміністрації, нібито також спортсмен, військовослужбовець. Підтверджує той факт, що тілесні ушкодження,які виявлені у ОСОБА_13 та зафіксовані у висновку медичної експертизи, спричинили він та його брат ОСОБА_14 . На відеозаписі та фото, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, зафільмовано та зображені він з ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що 12.04.2021 року він разом з двоюрідним братом ОСОБА_5 , малолітньою дитиною та цивільною дружиною брата ОСОБА_10 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 . 13.04.2021 вночі він разом з братом вийшов з квартири на вулицю, до магазину за цигарками. На вулиці зустріли їм незнайомого потерпілого ОСОБА_11 . Брат ОСОБА_17 запитав потерпілого котра була зараз година. ОСОБА_12 відповів нецензурною лайкою,дуже плохим словом, та почав кидатися з кулаками, хотів вдарити двічі. Брат відхилився та у відповідь вдарив ОСОБА_13 назустріч. Він також вдарив ОСОБА_11 .Потім вони пішли, згодом повернулися назад, щоб перевірити, як ОСОБА_13 самопочуття, але його не було вже там. Він побачив телефон на асфальті,який обережно поклав в карман. Коли брат побачив, почав лаятися на нього та сказав, щоб він розбив телефон. Він психанув та розбив телефон.

На питання учасників судового провадження обвинувачений показав, що алкоголь він с братом не вживав, так як хворіє на астму, а брат спортсмен. Зустріли потерпілого, який шов назустріч,приблизно біля магазину. Після того як брат запитав час, потерпілий нецензурно відповів. ОСОБА_12 намагався вдарити ОСОБА_17 , брат відхилився та наніс йому удари. Він також вдарив потерпілого. Бачив що у потерпілого обличчя в крові та калюжу крові на землі. Потім вони пішли та брат, який є боксером та кікбоксером сказав, що може «вони перебільшили», необхідно повернутися назад і перевірити стан потерпілого,надати останньому першу допомогу. Коли повернулися, побачили, що ОСОБА_13 вже не було. На цьому місці він побачив телефон, який взяв, щоб брат не побачив. Чи був ОСОБА_12 п`яний, він не знає. На якому боці лежав ОСОБА_12 , він не знає. Навіщо взяв телефон не знає. Вони відійшли від місця подій на 200-300 метрів. Повернулися назад через 5-7 хвилин. Телефон лежав в калюжі крові. Ініціатором сварки був ОСОБА_18 . Розуміє, що робив неправильно по відношенню до потерпілого, та йому дуже шкода, що це зробив. Телефон потерпілого викинули на «залізниці». Потерпілого ОСОБА_13 до події особисто не знав, також не знав через третіх осіб. У нього не було неприязних відносин з ОСОБА_15 , не було ніяких боргових зобов`язань. Чому потерпілий оговорює його з братом не знає. На відеозаписі та фото, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, зафільмовано та зображені він з ОСОБА_19 .

Під час судових дебатів та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник наполягали, що розбійний напад на ОСОБА_9 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не скоювали, та дії ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час судових дебатів та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник наполягали, що розбійний напад на ОСОБА_9 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не скоювали, та дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації як крадіжка чужого майна.

Обставини, які суд вважає доведеними під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 337, п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 368 КПК України, здійснивши судовий розгляд стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, допитавши обвинувачених, потерпілого, свідків, дослідивши під час судового розгляду всі докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , кожний з них, винний у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Докази на підтвердження обвинувачення, пред`явленого обвинуваченим.

Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що обвинувачених він раніше не знав. Гуляв з дівчиною, яка проживала на мікрорайоні у м. Лозова, гуляв з нею, потім провів її пізньої ночі. Обвинувачені зустріли його у місці, яке було не дуже освітлене, запитали його «котра зараз година». Він відповів 00:23 год., розвернувся та пішов додому. Вулиця була темна, він був у навушниках і побачив по тіні, що приближаються дві молоді особи, котрі його запитували час, після чого один з них його вдарив. Від удару він впав, та від цих осіб одразу почав отримували удари по корпусу тіла та голові. Від намагався від ударів закриватися. Потім в нього один з них вихопив телефон з кишені його джинсових штанів. Після цього намагався підвестися, але втратив свідомість. Не пам`ятає як йшов додому. В мене є фото мого стану, які зробив батько, коли повернувся додому. Били його обвинувачені.

На питання учасників судового провадження потерпіли показав. Ця подія відбулась з 12 на 13 квітня 2021 року, вночі, 00:23 год. Хто та скільки ударів йому нанесли, він не пам`ятає. Його задача в той момент була зберегти своє здоров`я та максимально закритися від ударів. Перший удар, від якого він впав, наніс обвинувачений, який вище за зростом Телефон у нього забрав той, хто нижче за зростом. Заліз до нього в карман. Після того як вони пішли, він намагався встати, але не міг підвестись. В нього дуже боліла голова, на якій був відбиток кедів одного з тих, хто його бив. Боліли бік, ребра. Били по всьому тілу. Від одного з ударів залишився на голові слід від взуття. О котрій годині прийшов додому, як йшов, як батько викликав швидку допомогу, як опинився в лікарні, не пам`ятає. В нього забрали телефон «Iphone XR» червоного кольору. Один з нападників був у кепці, вона не закривала обличчя. Впізнав ОСОБА_20 , у якого було добре видно обличчя. Коли витягали телефон, він ще був у свідомості. Він впевнений, що особами, які скоїли напад були брати ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , вони йому не друзі, не знайомі, раніше їх не бачив та не знав. Причин оговорювати не має.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що після 01-00 години ночі додому повернувся син ОСОБА_9 , який вечором гуляв зі своєю дівчиною,та який був побитий, не мав телефону з ключами. Він сину викликав швидку допомогу. Син розповів, що дві особи вночі запитали в нього «котрий час», після чого його побили. Відповівши, син розвернувся і пішов далі, додому. В сина була розбита голова,синці, підбиті очі.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що ОСОБА_23 - її цивільний чоловік. Того вечора вони були вдома втрьох: вона, чоловік, двоюрідний брат останнього ОСОБА_14 , та її син. ОСОБА_17 та ОСОБА_14 пізно вночі пішли за цигарками які закінчилися, до цілодобового магазину Алкогольні напої вони не пили. Після того, як вони повернулися з магазину, вона їх не бачила, оскільки спала з дитиною. Наступного дня побачила садна на руці ОСОБА_17 , який сказав, що він вдарив людину у відповідь, яка хотіла вдарити його. Також сказав, що бачив як ОСОБА_14 взяв телефон людини, та сказав брату, щоб той розбив телефон. Іван повторив ті самі свідчення, які їй повідомив ОСОБА_17 . ОСОБА_14 також сказав, що знайшов телефон одразу після бійки, а ОСОБА_17 не бачив, коли ОСОБА_14 підняв телефон. Після бійки вони пішли з місця подій, повернулися, щоб перевірити, чи все гаразд з людиною.

З протоколу огляду місця події від 13.04.2021 року слідує, що безпосереднім місцем огляду є відкрита ділянка проїзної частин по АДРЕСА_4 між домоволодінням №54/4 та 4 під`їзду будинку АДРЕСА_4 . Дана ділянка місцевості має асфальтне з обох боків дороги огороджене бордюрним каменями. На вказаній ділянці місцевості (автошляху) сторони будинку АДРЕСА_4 на асфальтному покриті від узбіччя до центру маються нашарування сухого ґрунту, на якому виявлено сліди загальною довжиною 300 мм. Каблучна частина 80 мм на 80 мм, носочка частина близько 150 мм на 100 мм, проміжна частина 70 мм на 60 мм, низ підошви взуття проглядається у вигляді ялинкоподібного малюнка, лінії якого йдуть паралельно один за одним від периферії до центру під кутом 45 градусів. Через сипучість поверхні інші сліди не відобразили своїх чітких індивідуальних характеристик. На відстані близько 400 мм від виявленого сліду підошві взуття в напрямку кінця вулиці, на площі 700 мм на 700 мм на асфальтному покритті мається слід речовини бурого кольору у вигляді значної калюжі. Навпроти даної калюжі, на бордюрному камені узбіччя, на площі близько 300 мм на 300 мм, також виявленні сліди речовини бурого кольору. Далі по ходу напрямку до кінця вулиці, на відстані близько 400 мм від значної калюжі речовини бурого кольору на асфальтному покриті виявлено зв`язку ключів, а саме: на металевому кільці сірого кольору мається: два ключі з металу жовтого кольору, 1 з яких плоский, а інший напівкруглий, а також ще 1 ключ у пластиковому корпусі від домофону. На час проведення огляду асфальтне покриття знаходиться в сухому стані,протягом щонайменше 3 годин до проведення огляду опадів не було. На асфальтному покриті проїзної частини в напрямку магазини «Городок» періодично продивляються сліди нашарування речовини бурого кольору у вигляді дрібних капель від 2 мм до 10 мм. Виявлене під час огляду вилучено:ключі, речовина бурого кольору та зразки марлі в кількості 2 штуки, поміщені до паперових конвертів.

З протоколу огляду місця події від 13.04.2021 року та фототаблиці до протоколу слідує, що безпосереднім місцем огляду є квартира АДРЕСА_5 . Квартира розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку (ліворуч). На момент огляду двері до квартири зачинені. В ході огляду їх відчинила користувач житловим приміщенням, яка добровільно надала згоду на огляд приміщення. В ході огляду встановлено, що квартира двокімнатна, складається з: коридору (відразу за вхідними дверима); кухні; кімнати № 1; кімнати № 2. В ході огляду коридору на підлозі виявлено 3 пари взуття з яких вилучено: кросівки чоловічі чорного кольору, на шнурівках, 44 розміру. В області шнурівок вказаних кросівок та на носку маються плями речовини червоно-бурого кольору, які за кольором схожі на кров. Вказані кросівки вилучаються до картонної коробки. Поруч маються чоловічі туфлі виготовлені з матеріалу за зовнішніми ознаками схожим на замшу. На поверхні вказаних туфель маються плями, у вигляді капель, які за кольором (червоно-бурого кольору) схожі на кров. В коридорі, вздовж стіни мається вішалка для одягу. На вказаній вішалці мається чоловіча куртка на блискаві (схожа на куртку виготовлену зі шкіри). На зовнішній поверхні вказаної куртки виявлено плями червоного кольору схожої на кров. В ході огляду вилучаються штани сірого кольору в клітинку на яких маються добре видимі плями речовини червоно-бурого кольору, які схожі на кров. Вилучаються штани темно-синього кольору на яких маються плями червоно-бурого кольору, схожі на кров. Вилучається спортивна куртка темно-синього кольору, на блискавці. На манжетах куртки мається полоси оранжевого кольору. На куртці маються написи оранжевого кольору. На вказаній куртці, в переважній більшості на правому рукаві маються плями речовини червоно-бурого кольору, схожої на кров. В ході огляду вилучено: кросівки чорного кольору з нашаруванням РБК (речовини бурого кольору); туфлі чоловічі чорного кольору з нашаруванням РБК; куртку чоловічу чорного кольору з нашаруванням РБК; куртку чоловічу темно-синього кольору з нашаруванням РБК; штани темно-синього кольору з нашаруванням РБК; штани сірого кольору, чоловічі, з нашаруванням РБК.

З протоколу огляду місцевості від 14.04.2021 року слідує, що безпосереднім місцем події є відрита ділянка місцевості, залізничні колії ст. Лозова в м. Лозова Харківської області. На другій колії Севастопольського парку, на відстані приблизно 100 м. від будівлі вокзалу в сторону переїзного мосту, від бетонної опори №5 ліворуч, на відстані 11 м. між бетонними рейками та насипу щебеню виявлено 2 фрагменти деталей мобільного телефону, металевий каркас довжиною 3,5 см., шириною 0,6 см., на якому з двох сторін маються округлої форми деталі схожі на камеру мобільного телефону. До вказаного каркасу закріплений 3 шлейфи чорного кольору, на яких мається значок «Apple» та напис: -01742-АС, а на другому шлейфі значок коду, а також біля вказаного каркасу знаходиться металевий фрагмент прямокутної форми, розмірами 3х2 см. чорного кольору, схожий на кришку з плати мобільного телефону. На відстані 3 м 73 см. від перших об`єктів, на бетонній шпалі пофарбованій у білий колір, виявлено фрагмент довжиною 3 см чорного кольору, а також другий фрагмент чорного кольору довжиною 11 см, схожий на шлейф мобільного телефону.

З протоколу огляду місцевості від 13.04.2021 року та фототаблиці до протоколу слідує, що безпосереднім місцем події є відрита ділянка місцевості, яка розташована неподалік залізно-дорожнього вокзалу за адресою: м. Лозова, вул. Вокзальна 5, на відстані 300 м від приміщення залізно-дорожнього вокзалу в бік переїзного мосту, неподалік 1 ї колії «Севастопольського парку», на землі виявлено фрагмент мобільного телефону та бокова частина мобільного телефону червоного кольору. Далі на відстані 1 м., від зазначених фрагментів з правої сторони, на землі також виявлено фрагмент мобільного телефону. Далі на відстані 2 м. від зазначеного фрагменту мобільного телефону, на 2-й колії «Севастопольського парку», під проекцією переїзного мосту між рейками виявлено фрагмент мобільного телефону, схожий на захисне скло, яке має пошкодження у вигляді тріщин по всій поверхні. Далі на відстані 10 метрів від вищезазначеного місця, з правої сторони, під проекцією переїзного мосту виявлено фрагмент мобільного телефону схожого на екран з ознаками пошкоджень та через декілька сантиметрів мається аналогічний фрагмент екрану мобільного телефону. Далі на металевому корпусі переїзного мосту, на відстані 40 м. від його початку з вул. Соборна виявлено фрагмент мобільного телефону, схожого на шлейф на якому мається маркування з зображенням логотипу «Apple» і набором цифр. Загалом виявлено і вилучено 8 уламків.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 як ту особу, яка 13.04.2021 року приблизно о 00-20 по вул. Соборна у м. Лозова була з іншим чоловіком, та запитувала у котра зараз година. Впізнав за бородою на обличчі, формою носу, губ, формою розрізу очей.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 як ту особу, яка 13.04.2021 року приблизно о 00-20 по вул. Соборна у м. Лозова була з іншим чоловіком та запитував котра година. Впізнав за формою носу, формою губ, формою розрізу очей.

Відповідно до висновку експерта № 12-14/104-ЛЗ/21 від 22.04.2021 року у ОСОБА_9 за даними медичної документації виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із забитою раною на лобі праворуч на кордоні росту волосся, саднами на зовнішній третині лівої брови (1,9*0,8 см),на лобі праворуч (4*1,9 см), на волосяній частині голови в правій скроневій ділянці (1,4*1,1 см), на волосяній частині голови в лобовій ділянці праворуч (1,6*0,7 см), крововиливом в білонну оболонку правого ока у зовнішнього кута (2*1,3 см), синцями на спинці та крилах носу (3*2 см), в правій (5*3 см) і лівій (6*4 см) навколо очних ділянках та струсом головного мозку, синець на розгинальній поверхні лівого ліктя (4,5*3,7 см), які утворилися від травматичної дії тупих(тупого) твердих предметів, що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей та могли бути спричинені в строк і при обставинах, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту від 28.04.2021 року. За ступенем тяжкості: вищевказана закрита черепно-мозкова травма із забитою раною лоба і струсом головного мозку це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6); синці,садна та крововилив в білонну оболонку ока це легкі тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6). Утворення таких тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 при падінні його на площину, в тому числі і з наданням тілу прискорення маловірогідне. Тілесні ушкодження ,що мали місце у ОСОБА_9 утворилися не менше ніж від шістьох травматичних впливів (ударів).

З протоколу слідчого експерименту від 28.04.2021 року за участі потерпілого ОСОБА_9 , вбачається наступне, що він 13.04.2021 року після 00:00 повертався додому і знаходячись на вул.Соборній, в м.Лозова його наздогнали двоє раніше невідомих хлопців, один з яких був на вигляд молодший за іншого, другий, який старше, був з бородою. Старший із хлопців запитав у ОСОБА_9 , котра година і потерпілий, діставши з правої кишені джинсових брюк мобільний телефон та подивившись на час, відповів, після чого поклав мобільний в ту саму кишеню та обернувшись зробив 2-3 кроки в напрямку кафе «Городок». Потерпілий пояснив, що побачив тінь хлопців, які обходили його з правого та лівого боку, тому зупинився та обернувся назад. Після чого, старший хлопець кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_9 два удари в область обличчя, а саме щелепи зліва, від яких він впав до бордюрного каменю на правий бік. Потерпілий пояснив, що знаходячись на правому боці, той хлопець, який наніс удари в обличчя, наніс йому 2-3 удари ногою, взутою по тулубу зліва. Потерпілий пояснив, що намагався руками закрити голову та встати, але молодший наступив йому на ногу та сказав, щоб він лежав. Після чого потерпілий пояснив, що йому вдалося перевернутися на інший бік і в цей час молодший хлопець наніс йому 2 удари ногою в область голови, потім дістав з кишені джинсів його мобільний телефон марки «IPHONE», в корпусі червоного кольору. Забравши мобільний телефон хлопці направились в сторону Центрального ринку м. Лозова.

З протоколу огляду предметів від 15.04.2021 року слідує, що безпосереднім предметом огляду є паперовий аркуш білого кольору формату А4, на якому мається кольоровий фотознімок. У верхньому куті мається дата:14.04.2021. На фотознімку зображений потерпілий ОСОБА_9 , обличчя якого закривавлене, у верхній частині чола мається розсічення, в області очей маються крововиливи, на нижній губі також мається розсічення. Паперовий аркуш білого кольору формату А4, на якому мається кольоровий фотознімок скроневої волосяної частини голови, на якому відобразився крововилив червоного кольору у вигляді ялинкоподібних ліній, які йдуть паралельно одна за одною. Також від області вуха до низу мається ще один аналогічний крововилив червоного кольору у вигляді ялинкоподібних ліній, які йдуть паралельно одна за одною.

З протоколу огляду предметів від 26.05.2021 року слідує, що безпосереднім предметом огляду є DVD-Rдиск на якому знаходиться 3 файли з відеозаписами та два фотознімки. При огляді першого відеозапису, який триває 7 сек. Встановлено, що на ньому встановлена дата 12.04.2021 року та час 23:5:09. Камера фіксує частину вул. Павлоградської в м. Лозова Харківської області, а саме ділянку поблизу зупинки маршрутного таксі в напрямку смт.Панютино та кіоски, біля яких проходять два чоловіки. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. При огляді 2 відеозапису, який триває 17 сек. Встановлено, що на ньому встановлена дата 13.04.2021 року та час 00:45:25. Камера фіксує частину вул. Благовіщенкської в м. Лозова Харківської області, де в сторону центрального ринку йдуть двоє чоловіків. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. При огляді 3 відеозапису, який триває 23 сек. встановлено, що на ньому встановлена дата 13.04.2021 року та час 00:57:03. Камера фіксує частину вул.Благовіщенської в м. Лозова Харківської області, де зі сторони Центрального ринку йдуть двоє чоловіків, які проходять між кіоском «ТМ Заря» та будинком №21 по вул. Соборна в м.Лозова Харківської області. Один із чоловіків одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. Також на диску містяться два фотознімки, які зроблені з відеозапису, на яких йдуть два чоловіки. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка та кросівки зі шнурками, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном.

З протоколу огляду предметів від 25.05.2021 року слідує, що при відкритті двох паперових конвертів НПУ ГУ в Харківській встановлено, що в них знаходяться фрагменти з мобільного телефону, а саме: металевий фрагмент лівої частини корпусу мобільного телефону з трьома кнопками, які регулюють звук мобільного телефону, червоного кольору, довжиною 120 мм, шириною 7 мм; фрагмент шлейфу FaceID, на якому знаходиться фронтальна камера, що фіксую відстань між телефоном та користувачем та датчик FaceID, на шлейфі якого є фірмовий знак Apple та маркування: НОМЕР_1 ; два фрагменти від контролеру акумулятору, на одному з яких є фірмовий знак Apple; фрагмент шлейфу датчику руху приближення; фрагмент шлейфу від екрану мобільного телефону, на якому мається фірмовий знак Apple та маркування: НОМЕР_2 ; металевий фрагмент охолодження процесору; три фрагменти екрану по поверхні якого маються багаточисленні тріщини; підсвічування екрану деформовано, знизу якої знаходиться шлейф зі світодіодами. Зі слів експерта ОСОБА_24 , всі оглянуті фрагменти відносяться до мобільного телефону марки «Apple iPhоne XR» з корпусом червоного кольору.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-21/10408-ТВ від 18.05.2021 року, ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Apple» моделі «Iphone XR 64GB, Red», без комплектуючих периферійних пристроїв, станом на 13.04.2021, за умов, зазначених в дослідницькій частині, складає: 8256 (вісім тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Відповідно до висновку експерта № 14/854-Дм/21 від 29.05.2021 року, згідно ксерокопії «Результату дослідження крові» №530, що виданий КНП Лозівської міської ради Харківської області «Лозівське територіальне медичне об`єднання», поліклінічним відділенням №2, група крові ОСОБА_9 , 1984 р.н. - О (І) позитивна; на куртці темно-синього кольору (об`єкт №10), що була вилучена під час огляду місця події 13.04.2021р., за адресою: АДРЕСА_3 , знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 , не виключається; на вищевказаній куртці (об`єкти №№2,3,6,8,9,11,12,15,17), знайдена кров людини, встановити групову належність якої не виявилося можливим; на цій же куртці, в об`єктах №№1,4,5,7,13,14,16, наявність крові не встановлена.

Відповідно до висновку експерта № 15-12/337-Ц/Дм 2021р від 07.05.2021 року, згідно ксерокопії довідки з Лозізської ЦРЛ №530 від 22.04.2021р. на ОСОБА_9 ,1984 р.н.,в якій дані о групі крові його - 0(1); при проведені судово-медичної експертизи двох змивів, вилучених під час огляду місця події, знайдені сліди крові людини. При серологічному досліджені виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти-3. Таким чином, сліди крові могли походити від любої людини з групою крові 0(І)з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі і від потерпілого громадянина ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку експерта № 14/852-Дм/21 від 26.05.2021 року вбачається, що на брюках (об`єкти №№1-5), вилучених в ході огляду місця події в АДРЕСА_3 , знайдена кров людини ,в якій виявлено антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в цих об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анта-В та походження її від ОСОБА_9 не виключається, оскільки згідно завіреної копії «Результату дослідження крові» №530, що виданий КНП Лозівської міської ради Харківської області «Лозівське територіальне медичне об`єднання», Поліклінічним відділенням №2, група крові ОСОБА_9 , 1984 р.н. - О (І). На вищевказаних брюках, в об`єктах №№6-8, знайдена кров людини, встановити групову приналежність якої не виявилося можливим.

Відповідно до висновку експерта № 14/852-Дм/21 від 25.05.2021 року вбачається, що на брюках (об`єкти №№1-5) сірого кольору, є кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження її від ОСОБА_9 не виключається, оскільки згідно завіреної копії «Результату дослідження крові» №530,на резус-приналежність і резус-антитіла Лозівської ЦРЛ, від 22.04.2021 року, група крові ОСОБА_9 , 1984 р.н. - О (І).

Відповідно до висновку експерта № 14/849-Дм/21 від 17.05.2021 року, згідно ксерокопії «Результату дослідження крові» №530, що виданий КНП Лозівської міської ради Харківської області «Лозівське територіальне медичне об`єднання», поліклінічним відділенням №2, група крові ОСОБА_9 , 1984 р.н. - О (І) позитивна; на парі туфель (об`єкти №№ 1-6), вилучених під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що дана кров належить до групи О з ізогемаглютиновими анти-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 , не виключається.

Відповідно до висновку експерта № 14/850-Дм/21 від 26.05.2021 року,згідно завіреної копії «Результату дослідження крові» №530, що виданий КНП Лозівської міської ради Харківської області «Лозівське територіальне медичне об`єднання», поліклінічним відділенням №2, група крові ОСОБА_9 , 1984 р.н. - О (І); на правій (об`єкти №№1-5), лівій (об`єкти №№7,9,10) кросівках вилучених в ході огляду місця події з АДРЕСА_3 , знайдена кров людини, в якій виявлено антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в цих об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анта-В та походження її від ОСОБА_9 не виключається; на правій (об`єкт №6) та лівій (об`єкт №8) вищевказаних кросівках, є кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Від ОСОБА_9 ця кров походити не може.

Відповідно до висновку експерта № 12-14/92-ЛЗ/21 від 15.04.2021 року, даних судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1998 року народження, прихожу до підсумків, що у нього мають місце два садна по тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця правої кисті у середній її третині, які утворилися від дії тупих (тупого) предметів що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей чи найбільш вірогідно при ударі о такі, і враховуючи їх морфологічні характеристики могли бути отриманий в строк та за обстави вказаних в настановній частини постанови. За ступенем тяжкості це ЛЕГКІ тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України, cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Позиція сторони захисту зводиться до того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не скоювали розбійний напад на ОСОБА_9 .

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Твердження сторони захисту про відсутність у діях обвинувачених попередньої змови групою осіб на вчинення злочину, на думку суду є безпідставними, тому відхиляються.

Суд зазначає, що посилання в обвинувальному акті на скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю знайшло своє підтвердження під час судового розгляду.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєння розбою за попередньою змовою групою осіб, суд враховує правову позицію, яку висловив у своєї постанові від 07.10.2020 року Верховний Суду справі № 589/2313/18 (провадження № 51-841км19).

Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовленість досягається словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд. Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. Усі погодження до початку замаху є попередніми.При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

За даним кримінальним провадженням суд дійшов висновку, що діям обвинувачених притаманні ознаки скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, адже вони одночасно, в одному місці, яке було на той час безлюдне, у темний час, разом, діяли відносно одного об`єкту нападу потерпілого ОСОБА_9 , при чому застосували вигаданий привід дізнатися у потерпілого час, тобто, їх дії були послідовні, охоплювалися єдиним умислом.

Так, про скоєння обвинуваченими злочину за попередньою змовою групою осіб, свідчать послідовні показання потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що обвинувачених він раніше не знав. Гуляв з дівчиною, яка проживала на мікрорайоні у м. Лозова, гуляв з нею, потім провів її пізньої ночі. Обвинувачені зустріли його у місці, яке було не дуже освітлене, запитали його «котра зараз година». Він відповів 00:23 год., розвернувся та пішов додому. Вулиця була темна, він був у навушниках і побачив по тіні, що приближаються дві молоді особи, котрі його запитували час, після чого один з них його вдарив. Від удару він впав, та від цих осіб одразу почав отримували удари по корпусу тіла та голові. Від намагався від ударів закриватися. Потім в нього один з них вихопив телефон з кишені його джинсових штанів. Після цього намагався підвестися, але втратив свідомість. Не пам`ятає як йшов додому. В мене є фото мого стану, які зробив батько, коли повернувся додому. Били його обвинувачені.

На питання учасників судового провадження потерпіли показав. Ця подія відбулась з 12 на 13 квітня 2021 року, вночі, 00:23 год. Хто та скільки ударів йому нанесли, він не пам`ятає. Його задача в той момент була зберегти своє здоров`я та максимально закритися від ударів. Перший удар, від якого він впав, наніс обвинувачений, який вище за зростом Телефон у нього забрав той, хто нижче за зростом. Заліз до нього в карман. Після того як вони пішли, він намагався встати, але не міг підвестись. В нього дуже боліла голова, на якій був відбиток кедів одного з тих, хто його бив. Боліли бік, ребра. Били по всьому тілу. Від одного з ударів залишився на голові слід від взуття. О котрій годині прийшов додому, як йшов, як батько викликав швидку допомогу, як опинився в лікарні, не пам`ятає. В нього забрали телефон «Iphone XR» червоного кольору. Один з нападників був у кепці, вона не закривала обличчя. Впізнав ОСОБА_20 , у якого було добре видно обличчя. Коли витягали телефон, він ще був у свідомості. Він впевнений, що особами, які скоїли напад були брати ОСОБА_21 та ОСОБА_17 , вони йому не друзі, не знайомі, раніше їх не бачив та не знав. Причин оговорювати не має.

Даючи оцінку показанням потерпілого ОСОБА_9 суд зазначає, що останній вказує на такі дії обвинувачених, які свідчать про скоєння про попередню змову групою осіб, коли вони зустріли потерпілого, запитали у нього котрий час, а потім наздогнали останнього та скоїли розбійний напад.

Суд вважає, що показання потерпілого не можливо розцінювати як неправильні і у суду немає підстав вважати, що такі показання ОСОБА_9 не відповідають дійсності.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи разом, побили потерпілого, разом спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що вони підтвердили у судовому засіданні, при цьому, діючи узгоджено спостерігали побиття потерпілого кожного з них - кожним з них, спостерігали як кожний з них наносить удари останньому, не намагаючись зупинити один одного, та такі дії на думку суду свідчать про узгодженість дій обвинувачених, та попередню змову між ними.

В подальшому обвинувачені діяли узгоджено після побиття, коли ОСОБА_4 обшукав у присутності ОСОБА_5 потерпілого, що підтвердив ОСОБА_9 , який виявив в кишені останнього мобільний телефон, яким обвинувачені заволоділи.

Причому кожен з них був обізнаний про наявність мобільного телефону у потерпілого, оскільки перед нападом на потерпілого ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_4 запитав ОСОБА_9 «котра година», після чого останній відповів їм дивлячись на табло телефону, та кожний з обвинувачених це бачив, чув, після чого, обвинувачені разом виконали сумісно свої дії, спрямовані на напад з метою заволодіння чужим майном мобільним телефоном потерпілого.

Здобуті у провадженні докази з огляду на послідовність і характер дій обвинувачених об`єктивно доводять умисел на здійснення саме розбійного нападу на потерпілого.

Враховуючи, що попередня домовленість про вчинення злочину може відбуватися у будь-якій формі, у тому числі усній або за допомогою конклюдентних дій (тобто висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір), суд приходить до висновку, що поведінка обвинувачених, спільні та узгоджені дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , свідчать про наявність у них попередньої змови між собою на вчинення розбою.

Що стосується посилання ОСОБА_5 на свою невинуватість у скоєнні злочину, оскільки на його вимогу ОСОБА_4 розбив та викинув телефон, суд відхиляє таке посилання, оскільки на думку суду, обвинувачені мали можливість повернути потерпілому телефон, але розбивши та викинувши телефон вони таким чином скоїли дії, які були спрямовані щоб позбутися предмету злочину, приховати злочин, та вочевидь не бути викритими у скоєнні кримінального правопорушення.

На час скоєння злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не працювали, постійного джерела доходу не мали, що судом розцінюється як причина скоєння обвинуваченими злочину.

Вказане свідчить, зокрема, на єдиний для обвинувачених мотив скоєння злочину - корисливий.

Крім того, суд відхиляє посилання обвинувачених про те, що ОСОБА_9 був винуватий та приводом побиття ними останнього були нецензурні, образливі слова потерпілого на їх адресу, який після цього намагався вдарити ОСОБА_5 , а останній був вимушений нанести удар у відповідь.

Данні посилання, висловлювання обвинувачених, жодним доказом не підтверджуються.

Суд враховує, що обвинувачених було двоє, один з яких ОСОБА_5 є спортсменом, боксером та кікбоксером, тобто, так званий «розклад сил» в даній обстановці був не на користь потерпілого, а на користь обвинувачених, та ОСОБА_9 жодної загрози для обвинувачених не представляв.

Також, суд враховує наступне. ОСОБА_9 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був нанесений не один удар, а кожним з них декілька ударів, та як зафіксовано на фотознімках стану обличчя потерпілого ОСОБА_9 , свідчить про застосування обвинуваченими такої фізичної сили та інтенсивності побиття потерпілого, які на думку суду переслідували їх єдину ціль виключення можливого будь якого спротиву ОСОБА_9 щодо остаточної реалізацій спільної мети обвинувачених заволодіння чужим майном.

При чому, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скористалися розповсюдженою практикою так званого поняття «звинувачення жертви» (англ. Victim blaming), що відбувається, коли на жертву (жертв) злочину, нещасного випадку або будь-якого виду насильства покладається повна або часткова відповідальність за вчинене щодо них порушення або нещастя, що з ними відбулося.

За версією ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачені повернулися на місце скоєння злочину щоби впевнитися про стан здоров`я ОСОБА_9 , де ОСОБА_4 підібрав телефон потерпілого, про що він в подальшому повідомив ОСОБА_5 , який про цю обставину не знав.

Суд вважає, що відповідні показання обвинувачених відносно поведінки ОСОБА_9 , відносно своїх дій після злочину, їх заяви, посилання, явно свідчать про зацікавленість уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, намагання свої показання підлаштувати під фактичні обставини, які встановлювалися під час досудового розслідування, судового розгляду, та обвинувачені намагаються таким чином штучно створити для себе алібі, що є вочевидь надуманим.

Так, напад ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ОСОБА_9 стався на вул. Соборній, неподалік буд. 29 в м. Лозова Харківської області.

З протоколу огляду предметів від 26.05.2021 року слідує, що безпосереднім предметом огляду є DVD-Rдиск на якому знаходиться 3 файли з відеозаписами та два фотознімки. При огляді першого відеозапису, який триває 7 сек. Встановлено, що на ньому встановлена дата 12.04.2021 року та час 23:5:09. Камера фіксує частину вул. Павлоградської в м. Лозова Харківської області, а саме ділянку поблизу зупинки маршрутного таксі в напрямку смт.Панютино та кіоски, біля яких проходять два чоловіки. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. При огляді 2 відеозапису, який триває 17 сек. Встановлено, що на ньому встановлена дата 13.04.2021 року та час 00:45:25. Камера фіксує частину вул. Благовіщенкської в м. Лозова Харківської області, де в сторону центрального ринку йдуть двоє чоловіків. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. При огляді 3 відеозапису, який триває 23 сек. встановлено, що на ньому встановлена дата 13.04.2021 року та час 00:57:03. Камера фіксує частину вул.Благовіщенської в м. Лозова Харківської області, де зі сторони Центрального ринку йдуть двоє чоловіків, які проходять між кіоском «ТМ Заря» та будинком №21 по вул. Соборна в м.Лозова Харківської області. Один із чоловіків одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном. Також на диску містяться два фотознімки, які зроблені з відеозапису, на яких йдуть два чоловіки. Один із яких одягнений в курточку темного кольору, на голові кепка та кросівки зі шнурками, другий одягнений в спортивну курточку з капюшоном.

На питання головуючого судді обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили, що особи, які зафільмовано на зазначених вулицях м. Лозове Харківської області, це вони.

Як свідчать відеозаписи, рух обвинувачених не зафіксований на місці скоєння злочину, на вул.Соборній, неподалік буд. 29, в м. Лозова Харківської області, або їх рух в сторону місця скоєння злочину з других вулиць.

Відповідно до дослідженого доказу - відеозапису, рух обвинувачених зафіксовано на: вул.Павлоградської; вул. Благовіщенської; зі сторони Центрального ринку між кіоском «ТМ Заря» та будинком №21 по вул. Соборна в м.Лозова Харківської області, та це свідчить про іншу динаміку та напрямок руху обвинувачених після скоєння злочину, тому суд прийшов до переконання, що обвинувачені не поверталися на місце скоєння злочину.

Враховуючи вище викладене, суд за наслідками судового розгляду прийшов до переконання та розцінює відповідні показиОСОБА_5 та ОСОБА_4 як усталену модель захисту, форму реалізації права на захист, поведінку захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для них судово-слідчій ситуації, як усталену практику перекладання провини за злочин з себе на іншу особу, та обрану останніми лінією захисту від покарання за вчинений злочин, і вважає, що показання обвинувачених не впливають будь-яким чином на доведеність їх вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, тому суд не може вказані показання взяти до уваги.

Навпаки, суд надає дійсності показанням потерпілого ОСОБА_9 , відносно якого відсутні відомості, що компрометують останнього, який на своїх показаннях, даних суду під присягою, попереджений про кримінальну відповідальність, настоює, усвідомлює для себе наслідки кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки своїх показань у вигляді кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за скоєний умисний тяжкий злочин на підставі його свідчень. До обвинувачених упереджено він не відноситься, не має підстав говорити неправду, оговорювати їх.

Висновок органу досудового розслідування, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скоїли злочин в стані алкогольного сп`яніння жодним доказом не підтверджується, тому підлягає виключенню з обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та суд на такий висновок у вироку не посилається.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показала, що ОСОБА_23 - її цивільний чоловік. Того вечора вони були вдома втрьох: вона, чоловік, двоюрідний брат останнього ОСОБА_14 , та її син. ОСОБА_17 та ОСОБА_14 пізно вночі пішли за цигарками які закінчилися, до цілодобового магазину Алкогольні напої вони не пили. Після того, як вони повернулися з магазину, вона їх не бачила, оскільки спала з дитиною. Наступного дня побачила садна на руці ОСОБА_17 , який сказав, що він вдарив людину у відповідь, яка хотіла вдарити його. Також сказав, що бачив як ОСОБА_14 взяв телефон людини, та сказав брату, щоб той розбив телефон. Іван повторив ті самі свідчення, які їй повідомив ОСОБА_17 . ОСОБА_14 також сказав, що знайшов телефон одразу після бійки, а ОСОБА_17 не бачив, коли ОСОБА_14 підняв телефон. Після бійки вони пішли з місця подій, повернулися, щоб перевірити, чи все гаразд з людиною.

Оцінюючи показання які свідок ОСОБА_22 суд враховує, що ОСОБА_23 - її цивільний чоловік, а ОСОБА_21 брат останнього, тому свідок є зацікавленою особою.

На думку суду покази під час судового розгляду свідка ОСОБА_22 , також як і покази обвинувачених, явно свідчать про її зацікавленість та намагання штучно підлаштувати свої покази під фактичні обставини які встановлювалися під час дослідження доказів, під покази обвинувачених, з метою штучного створення для них алібі для уникнення від кримінальної відповідальності, тому суд не бере покази свідка до уваги і відхиляє їх.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини (далі стисло ЄСПЛ) у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Суд вважає необхідним докладніше зазначити про наявні у кримінальному процесі стандарти доказування.

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Зазначений стандарт широко застосовується у ХХІ столітті (наприклад, саме за ним відбувається кримінальна процедура у Сполучених Штатах Америки), однак у вітчизняному кримінальному процесі він не застосовується. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Стандарт "переваги доказів" вважається дотриманим, якщо певне твердження є більш ймовірне ніж протилежне. Найсуворішим стандартом, застосовуваним у кримінальних справах, є правило "поза розумним сумнівом", яке вимагає від обвинувачення довести, що єдине логічне пояснення, яке може бути одержане з доведених у суді фактів, є те, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння і ніяке інше логічне пояснення не може бути виведено з доказів. Саме такий стандарт прописаний як в Основному законі держави, так і в спеціалізованому нормативно-правовому акті (КПК України) і саме він застосовується у вітчизняному кримінальному процесі.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.

Саме законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.

Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинувачених; інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

За даним кримінальним провадженням суд не вбачає порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту.

Оцінюючи надані та досліджені судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).

Передбачений ст. 17 КПК стандарт доведення поза розумним сумнівом, як зазначено в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 р. у справі № 331/2686/16-к, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, окрім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

З огляду на викладене суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Сукупність обставин, установлена судом під час судового розгляду в цій справі, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, окрім того, що зазначений у вироку злочин, у якому обвинувачуютьсяОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дійсно був ними учинений, і обвинувачені є винуватими у вчиненні цього злочину.

Наявна у кримінальному провадженні сукупність наведених вище прямих доказів вчинення злочину, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають обвинувачених у вчиненні інкримінованого злочину, надала суду можливість постановити даний обвинувальний вирок за наслідками розгляду кримінального провадження.

Підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд не встановив.

Розглянувши це кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, оцінивши кожний досліджений та перевірений у судовому засіданні доказ за своїм внутрішнім переконанням із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зваживши всі основні доводи сторін, суд уважає доведеною поза розумним сумнівом винуОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного з них, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та дії яких, кожного з них, виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, а тому кваліфікує дії кожного з обвинувачених за ч. 2 ст.187 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що мотиви доводів обвинувачених та їх захисників фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із доказами, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події, та заперечення встановлених за результатами судового розгляду фактів.

Посилання сторони захисту на те, що обвинуваченими не скоєно кримінальне правопорушення, судом відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів.

Стороною захисту не наведені конкретні обґрунтовані та вагомі обставини, підстави, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б вказували на необ`єктивність, зацікавленість, протиріччя показів потерпілого, свідків та не надано суду жодних належних та допустимих доказів з цього приводу або інших доводів обвинувачення. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать такі докази на свій лад, спотворюючи сукупність та системність, тому суд не погоджується з доводами сторони захисту та відхиляє їх.

Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, протягом судового розгляду, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Тобто, для вибору покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання суд враховує, що за даним кримінальним провадженням відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Суд вважає, що обставинами, які пом`якшують покарання, можливо визнати ту обставину, що обвинувачені в минулому не притягалися до кримінальної відповідальності, що кореспондується з приписом ч. 2 ст. 66 КК України, також відносно ОСОБА_4 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України, - вчинення злочину неповнолітнім.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають постійне місце проживання, ОСОБА_5 фактично має сім`ю, оскільки проживав разом з ОСОБА_22 та донькою останньої, обвинувачені на час скоєння злочину на працювали та не навчалися, постійного доходу не мали, характеризуються задовільно, на обліку лікаря нарколога, психіатра не перебувають, ОСОБА_4 страждає на хронічне захворювання.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

В розумінні Кримінального кодексу України інкримінований ОСОБА_5 та ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, розбій, належить до найбільш небезпечних, найтяжчих корисливо-насильницьких злочинів, оскільки посягає на два об`єкти та є умисним насильницьким, корисливим тяжким злочином проти право власності й особу (її здоров`я і життя).

Призначаючи покарання, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості злочину, який вчинили ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , підвищену суспільну небезпеку злочину, характер та корисливий мотив злочину, враховуючи, що щирого розкаяння за вчинений злочин обвинувачені не відчувають, тому суд вважає, що це свідчіть про небезпеку обвинувачених для суспільства та висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправленняОСОБА_5 та ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є кожного з них особистою власністю.

Підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Із цих же підстав суд не вбачає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченим покарання більш м`яке ніж передбачене законом або звільнитиОСОБА_5 та ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, незважаючи на досудову доповідь, складену відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , в якої вказано про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

В рівній частині з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати на користь держави у розмірі 686 грн. 48 коп, у зв`язку з залученням експерта та проведенням експертизи № СЕ-19/121-21/10408-ТВ від 18.05.2021 року.

Арешт майна, визнаного речовими доказами, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року, підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 2 ст. 187 КК України обвинуваченні, та, призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 2 ст. 187 КК України обвинуваченні, та, призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

До набрання вироком законної сили, кожному з них, продовжити дію раніше обраного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному з них, запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обчислювати з 13 квітня 2021 року.

Стягнути в рівній частині з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрати на користь держави у розмірі 686 грн. 48 коп, у зв`язку з залученням експерта та проведенням експертизи № СЕ-19/121-21/10408-ТВ від 18.05.2021 року.

Скасувати арешт майна, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 квітня 2021 року.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази, після набрання вироку законної сили: два диска з відеозаписами слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 та з камери відеоспостереження в м. Лозова з 12.04.2021 року та 13.04.2021 року, три фотознімка з зображенням потерпілого ОСОБА_9 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження; фрагменти з мобільного телефону: металевий фрагмент лівої частини корпусу мобільного телефону з трьома кнопками, які регулюють звук мобільного телефону, червоного кольору, довжиною 120 мм, шириною 7 мм; фрагмент шлейфу FaceID, на якому знаходиться фронтальна камера, що фіксую відстань між телефоном та користувачем та датчик FaceID, на шлейфі якого є фірмовий знак Apple та маркування: НОМЕР_1 ; два фрагменти від контролеру акумулятору, на одному з яких є фірмовий знак Apple; фрагмент шлейфу датчику руху приближення; фрагмент шлейфу від екрану мобільного телефону, на якому мається фірмовий знак Apple та маркування: НОМЕР_2 ; металевий фрагмент охолодження процесору; три фрагменти екрану по поверхні якого маються багаточисленні тріщини; підсвічування екрану деформовано, знизу якої знаходиться шлейф зі світодіодами, зразки марлевих тампонів з нашаруванням РБК, - знищити; кросівки чорного кольору, туфлі чоловічі чорного кольору, куртку чоловічу чорного кольору, куртку чоловічу темно-синього кольору, штани темно-синього кольору, штани чоловічі сірого кольору, - повернути за належністю власникам майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; ключі у кількості 3 штук, - залишити у власника ОСОБА_9 .

На вирок захисники, законний представник неповнолітнього обвинуваченого, прокурор та потерпілий можуть подати апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинувачені, які перебувають під вартою, з моменту вручення кожному з них копії вироку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учаснику судового провадження, якій не був присутній при проголошенні резолютивної частини вироку, - потерпілому, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (ч. 7 ст. 376 КПК).

Головуючий: суддя ОСОБА_1