КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3791/2022 Категорія: ст. 291 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з використанням комунікаційної платформи «EasyCon» із захисником ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження № 90001342, внесеного до ЄРДР 21 червня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 8 вересня 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого
ОСОБА_7 С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 8 вересня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 90001342, внесеного до ЄРДР 21 червня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, - повернуто прокурору.
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, судом досліджено обвинувальний, який перебуває на розгляді в суді: останній підписано слідчим та прокурором, крім того, обвинувальний акт затверджено прокурором та мається печатка прокуратури. Також судом також було досліджено обвинувальні акти, що було вручено захисту та обвинуваченому, з яких вбачається, що вони містять лише підпис слідчого. Підпис прокурора на них відсутній, як відсутня й печатка прокуратури. Копія такого обвинувального акта долучена до провадження.
Суд першої інстанції, з посиланням на положення ст. ст. 2, 3, 7, 110, 283, 291, 293, 314 КПК України, ст. 8 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», мотивував своє рішення тим, що у даному кримінальному провадженні вимоги закону при складанні та врученні обвинувального акту належним чином не дотримані, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки таке порушення не може бути виправлене в суді під час розгляду справи.
Як вказується в ухвалі, з урахуванням пояснень прокурора, що останній підписував усі копії обвинувального акта, проте їх особисто не вручав, а у подальшому слідчий самостійно вручив інші копії, які вже не є затвердженими прокурором, то викладені обставини в сукупності свідчать про невідповідність обвинувального акта, врученого стороні захисту, вимогам ст. 291 КПК України, і така невідповідність є суттєвою, оскільки фактично офіційно, за встановленою процедурою, особі не пред`явлено обвинувачення, від якого вона має захищатися у суді.
Також місцевий суд послався в ухвалі на те, що прокурор фактично переклав свій обов`язок щодо вручення обвинувального акта на слідчого та не проконтролював, що саме було вручено слідчим обвинуваченому та захиснику.

Суд першої інстанції зазначив про те, що взагалі не можна вести мову про ідентичність обвинувальних актів, який знаходиться в суді та які були вручені стороні захисту, з урахуванням того, що прокурор наполягав на тому, що він підписав ті обвинувальні акти,, що мали бути вручені стороні захисту, а саме слідчий вручив іншу редакцію обвинувальних актів стороні захисту, на власний розсуд, без підпису прокурора. При цьому, на суд не покладено таку функцію, як перевірка автентичності копій обвинувального акта, що надано сторонам, копії обвинувальному акту, що міститься у справі.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, доводи щодо не затвердження обвинувального акта печаткою судом не перевіряються, оскільки судом беззаперечно встановлено, що стороні захисту було вручено обвинувальний акт, який не затверджувався прокурором, і у цій ситуації суд взяв до уваги те, що сам прокурор зазначив, що це не є технічною помилкою (забули підписати), оскільки він усі копії слідчому підписав, а в, даному випадку, має місце те, що слідчий самостійно вручив обвинувальні акти, які прокурору не приносив для затвердження.
Доводи захисту щодо порушення права обвинуваченого на захист через незабезпечення останньому перекладача, враховуючи доводи сторони захисту, на цій стадії судом перевірені не можуть без дослідження доказів, на які посилається захисник. Крім того, такі доводи можуть бути розглянуті прокурором після повернення обвинувального акта прокурору та усунуті у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити в Солом`янський районний суд м. Києва для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України іншим суддею.
З посиланням на положення ст. ст. З, 91 КПК України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 3 жовтня 2012 року, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ващенко проти України», «Матоціа проти Італії», ухвалу Конституційного Суду України від 5 жовтня 2010 року у справі № 61 -у/2010, апелянт вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з оскаржуваною ухвалою неможливо погодитись, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 у чіткій відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України сформульовано обвинувачення відносно вказаної особи.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначає про те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 у відповідності до диспозиції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України вказано конкретне діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, із зазначенням кваліфікації вказаного складу злочину.
Апелянт звертає увагу на те, що деталі вчинення інкримінованого ОСОБА_7 ТХ злочину доведені до його відома, сукупність таких деталей є достатньою для повного розуміння суті висунутого йому обвинувачення, тобто, останній офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Вказується в апеляційній скарзі і на те, що у судовому засіданні 7 вересня 2022 року адвокат ОСОБА_6 зазначив, що обвинуваченому не забезпечено переклад обвинувального акту, однак протягом досудового розслідування обвинувачений вільно розумів та спілкувався українською мовою, при проведенні слідчих дій користувався допомогою захисників, якими був забезпечений Аланбусі Самер ТХ з моменту його затримання, та від яких жодних клопотань з даного приводу слідчому чи прокурору не надходило.
Крім того, прокурор наголосив й на тому, що обвинувачений є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , який виданий 23 березня 2011 року, а щодо зауважень захисника з приводу того, що обвинувальний акт, який знаходиться на розгляді у суді, та обвинувальний акт, який надано стороні захисту різняться між собою, а саме відсутністю підпису прокурора та печатки, то прокурор вказав, що ним, як процесуальним керівником - прокурором у кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , про що містяться підписи у відповідних графах, та який вручено відповідно до вимог КПК України обвинуваченому та його захиснику, про що наявні відповідні розписки, а клопотання захисника щодо повернення обвинувального у зв`язку з вищевказаними підставами є лише способом затягування судового процесу.
Крім того, в ході судового розгляду не встановлено, який обвинувальний акт сторона захисту надала на ознайомлення суду, зокрема, не з`ясовано оригінал чи копія обвинувального акту продемонстрована стороною захисту, і взагалі чи той обвинувальний акт наданий захисником, який було вручено йому прокурором.
На думку прокурора, захисник міг свідомо надати обвинувальний акт, у якому відсутній підпис прокурора, з метою введення суду в оману та дискредитації сторони обвинувачення.
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого, який вказав, що підтримує захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, і саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити, встановлені чч.1-3 ст. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Наявний у матеріалах провадження обвинувальний акт відповідає вказаним вимогам закону.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до Додатку 1 до Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України 12 лютого 2019 року № 27, копія документа - документ, який містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа, в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Проте, як встановлено під час підготовчого судового засідання, захиснику та Аланбусі Самер Т X вручена копія обвинувального акта у кримінальному провадженні, яка відрізняється від обвинувального акта, наявного у матеріалах кримінального провадження, оскільки не містить підпису прокурора ні у графі «затверджую» на першому аркуші обвинувального акта, ні на останньому аркуші обвинувального акта. Окрім того, підпис слідчого на обвинувальному акті, який у матеріалах кримінального провадження, візуально відрізняється від підпису слідчого у копії обвинувального акта, наданого суду стороною захисту. Також представлена копія обвинувального акта не містить печаток, які наявні на обвинувальному акті, який міститься у матеріалах кримінального провадження, при тому, що прокурор в судовому засіданні в суді першої інстанції наполягав на тому, що ним, як процесуальним керівником, були підписані та затверджені всі копії обвинувального акта, проте, у подальшому стороні захисту копію обвинувального акта вручав не він, а слідчий.

Таким чином, обвинувальний акт, вручений стороні захисту, не відповідає оригіналу обвинувального акту, який міститься у матеріалах кримінального провадження, а, відтак, копія обвинувального акта, надана стороні захисту, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вказані обставини перешкоджали суду першої інстанції призначенню кримінального провадження до судового розгляду, про що обґрунтовано вказав суд в оскаржуваній ухвалі.

Що стосується обставин незалучення перекладача у кримінальному провадженні, то колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав в оскаржуваній ухвалі про те, що доводи про порушення права обвинуваченого на захист через незабезпечення останньому перекладача на цій стадії судом перевірені не можуть без дослідження доказів, на які посилається захисник.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 8 вересня 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 90001342, внесеного до ЄРДР 21 червня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України повернуто прокурору, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4