Справа №127/3918/22
Провадження №1-кп/127/82/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в приміщені суду в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено 24 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання в якому просив суд обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а також те, що формулювання пред`явленого обвинувачення є незрозумілим, а кваліфікація інкримінованого діяння не відповідає закону, посилаючись на мотиви висвітлені в письмовому клопотанні, яке захисник долучив до матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 та просив суд його задовольнити, при цьому додатково зазначив, що йому не зрозуміле формулювання пред`явленого обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання сторони захисту та просила суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просила викликати учасників судового провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилась, проте надала суду заву в якій просила суд провести підготовче судове засідання та судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , без її участі, у зв`язку із зайнятістю на роботі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків..

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

За змістом ст.ст. 314-317 КПК України у підготовчому судовому засіданні судом не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено 24 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченої, та місце її проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обвинувальний акт підписаний і затверджений уповноваженими на те особами та містить додатки, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що формулювання обвинувачення у обвинувальному акті №0000032, виклад фактичних обставин справи та правова кваліфікація не відповідають один одному, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки під час судового розгляду прокурор вправі змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до ст. 351-368 КПК України дослідження та оцінка викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення здійснюється судом під час судового розгляду

Перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд не вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання, оскільки це є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону.

Зокрема, відповідно до ст. 314 КПК України не передбачено перевірку на стадії підготовчого провадження неправильність правової кваліфікації чи її невідповідність обвинуваченню, доведеність чи недоведеність вини обвинуваченого.

Аналіз вказаних обставин зазначених у формулюванні обвинувачення та наявності підстав для їх кваліфікації за відповідних частин статей, передбачених КК України, підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, про те, що у задоволенні клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за наведених вище підстав, слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

З метою підготовки до судового розгляду, суд вважає за необхідне судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників судового провадження та визначити дату і місце проведення судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, з метою не затягування розгляду кримінального провадження, суд вважає за недоцільне складання досудової доповіді.

Окрім того, прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявила письмове клопотання в якому просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування продовження запобіжного заходу на ОСОБА_4 покладається забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, тобто наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ст. 177 КПК України. Дані ризики обґрунтовуються тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, в якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів та максимальний строк покарання, передбачений у санкції статті становить 8 років позбавлення волі, а тому ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, а також про те, що він перебуваючи на волі може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, а тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілу буде доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, оскільки вказане клопотання є необґрунтоване та незаконне, а тому не може бути задоволене, посилаючись на підстави, які висвітленні у письмовому клопотанні, яке долучив до матеріалів кримінального провадження. Захисник просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника та просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

З наявних в матеріалах провадження документів вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою цього ж суду від 26.11.2022 року, зі строком дії до 24.01.2022 року.

Згідно ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. А також, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд звертає увагу, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Термін утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 24.01.2023 року, судовий розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, у справі не встановлено обсяг і порядок дослідження доказів, не допитано потерпілу та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, не досліджено письмові докази, що не виключає можливості тиску обвинуваченого на потерпілу та свідків. Згідно листів Дніпровського районного суду м. Києва, які містяться в матеріалах провадження вбачається, що ОСОБА_4 , окрім даного інкримінованого діяння у кримінальному провадженні №0000032, також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено 08.02.2018 року до ЄРДР за №0001513. У зв`язку з чим, імовірний ризик продовження ОСОБА_4 протиправної поведінки в подальшому. Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому на даний час та стадії судового розгляду кримінального провадження, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає. Оскільки, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. У зв`язку з чим, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, відтак наявний ризик його можливого впливу на інших учасників кримінального провадження. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). З вищенаведеного слідує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Все зазначене свідчить, що ризики встановлені судом існують, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченим під час судового розгляду справи, не упередять можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілу, переховуватися від суду, в зв`язку з чим, дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити на 60 діб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі суду. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Суду необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України» у 2023 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 1 січня 2023 року складає 2589 грн.

Враховуючи викладене та майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_4 необхідно визначити заставу в розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 194175,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 291, 314-317, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту, відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено 24 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, яке відбудеться 24 січня 2023 року о 14 год. 00 хв., у приміщені Вінницького міського суду Вінницької області, в залі судових засідань №21.

Розгляд кримінального провадження призначити у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, починаючи з 20.01.2023 року до 20.03.2023 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 194175,00 грн.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбаченні п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Якщо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити термін їх дії відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали суду, в частині продовження запобіжного заходу, 60 діб, тобто до 20.03.2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: