Справа № 947/6105/23
Провадження № 1-кс/947/2205/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000176 від 11.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000176 від 11.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з 2006 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,набутої ним на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2006 року по справі № 2-8192/2006 (що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12001741 від 29.09.2006 року виданим Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»).

У подальшому 08.09.2009 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», назва якого змінена на публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Зернова компанія «Фінінвестхліб» було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 05/09/2008/980-П/467. В забезпечення виконання умов кредитного договору 10.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра»і ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , був укладений договір застави № 05/09/2008-3/471. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, предмет іпотеки - квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси № 2-2373/11 від 14.10.2013 позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008 року у загальному розмірі 19 452 681 грн. 58 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008 року; звернуто стягнення на : предмет застави за договором застави № 05/09/2008-3/471 від 10.09.2008 року; звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.10.2008 року, за р.№ 5363, а саме - чотирьох кімнатну квартиру, загальною площею 110,5 кв.м., житловою площею 76,9 кв.м. що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ., заставною вартістю 1 362 068,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього договору становить 280 260,90 дол.США, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_5 - шляхом продажу цього предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; стягнуто з відповідачів в рівних частках судові витрати у розмірі 4 561 грн. Надалі вказане рішення було оскаржено у Апеляційному суді Одеської області та згідно рішення, від 16.12.2013, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2013 року по справі № 2-2373/11 скасоване в частині стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором № 05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008 року у загальному розмірі 19 452 681,58 грн. На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 року по справі № 2-2373/11, 20.01.2014 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2-2373/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008року у загальному розмірі 19 452 681, 58 грн. В ході оскарження вказаного судового рішення, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, винесено ухвалу, від 27.02.2014, відповідно до якої рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 14.10.2013 в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Одеської області, від 16.12.2013 та рішення апеляційного суду Одеської області, від 16.12.2013, залишено без змін.

Далі, Постановою Верховного Суду України від 17.09.2014, по справі № 2-2373/11(провадження №6-109цс14) ухвалу колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,від 27.02.2014 - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Натомість, 22.10.2014 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, винесено ухвалу,по справі № 2-2373/11(провадження №6-37461св14), рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013 року (на підставі якого видано виконавчий лист № 2-2373/11 від 20.01.2014) - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.05.2015 року по справі № 2-2373/11 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.10.2013 року скасоване та ухвалене нове рішення а саме: у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 19 452 681,58 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра» та судових витрат у розмірі 4561 грн.- відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Після рішення апеляційного суду Одеської області,від 21.05.2015по цивільній справі №2-2373/11, нові виконавчі листи не видавались.

Надалі, 09.12.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Одеса ОСОБА_9 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60833880,про примусове виконання виконавчого листа №2-2373/11 виданого 20.01.2014 Приморським районним судом м. Одеси на підставі скасованогорішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2013, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 (далі-Позивач, боржник) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», (далі- Відповідач-1, стягувач), заборгованість за кредитним договором № 05/09/2008/980-К/16 від 08.09.2008 року у загальному розмірі 19 452 681, 58 грн.

У свою чергу, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу), 15.07.2021 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та на підставі вказаного свідоцтва було здійснено реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ().

Надалі, 05.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в особі ОСОБА_11 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу (посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_13 ) квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , та 14.02.2023 останній усвідомлюючи протиправність власник дій спільно з групою осіб проникли до вказаної квартири та шляхом погроз та психологічного насилля виселили з вказаної квартири її мешканців, тим самим фактично заволодівши вказаним нерухомим майно.

Вищевикладені обставини в повному обсязі підтверджуються протоколами допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , а також витребуваними в порядку ст.93 КПК України та долученими до матеріалів кримінального провадження копіями документів.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування встановлено, що приватним виконавцем ОСОБА_9 в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження»,було відкрито виконавче провадження, як вже зазначалося на підставі виконавчого листа виданого на підставі вже скасованого судового рішення, та відповідно протиправно передав на реалізацію на ресурс системи електронних торгів ДП «СЕТАМ» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно протиправно виніс постанову від 12.07.2021 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.07.2021, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу , від 27.07.2021.

Таким чином, проаналізувавши обставини викладені вище та матеріали отримані в ході проведення досудового розслідування слідчий суддя приходить до висновку, про те, що реєстрація права власності на вказане нерухоме майно мала місце в порушення ряду законів, адже виконавче провадження в рамках якого було призначено торги, які не відбулися та подальша видача свідоцтва нотаріусом, було відкрито на підставі вже не дійсного на той момент виконавчого листа, адже рішенням Апеляційного суду Одеської області, від 21.05.2015 року по справі № 2-2373/11 рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 14.10.2013, на підставі якого видано виконавчий лист скасоване.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням.

В судове засідання прокурор не з`явився, між тим надав заяву, в якій просив розгляд такого клопотання здійснювати за його відсутності, зазначивши, що подане клопотання підтримує у повному обсязі.

Вказане клопотання сторона обвинувачення просить розглядати, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, за відсутності особи, у власності якої знаходиться вказане нерухоме майно.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, в той час як в силу положень абзацу 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, з цією метою арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, в рамках даного кримінального провадження СУ ГУНП в Одеській області обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000176 від 11.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Зокрема, слідчий суддя враховує доводи сторони обвинувачення, вважаючи їх в достатній мірі обґрунтованими щодо того, що реєстрація права власності на зазначене у клопотанні нерухоме майно могла мати місце в порушення ряду законів, адже виконавче провадження в рамках якого було призначено торги, які не відбулися та подальша видача свідоцтва нотаріусом, було відкрито на підставі вже не дійсного на той момент виконавчого листа, оскільки рішенням Апеляційного суду Одеської області, від 21.05.2015 року по справі № 2-2373/11 рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 14.10.2013, на підставі якого видано виконавчий лист скасоване.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує достатньо підстав вважати про відповідність зазначеного у даному клопотанні майна критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме, що таке майно могло бути об`єктом кримінально-протиправних дій.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає подане стороною обвинувачення клопотання обґрунтованим та таким, яке підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт є доказом кримінального правопорушення (правова підстава арешту майна абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України). В свою чергу, оскільки метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), очевидно, що завданням арешту майна є запобігання його можливого знищення/ відчуження (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

З наведених міркувань, в силу положень ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати в рамках дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна заборону відчуження та розпорядження зазначеним у клопотанні майном, що буде додатковою гарантією для реального забезпечення завдання арешту майна.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження буде розумним та співмірним, й не буде безпідставно обмежувати право власності зацікавлених осіб, в силу фактичних обставин такого кримінального провадження.

З поміж іншого, слідчий суддя роз`яснює, що зацікавлені особи не позбавлені процесуальної можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, якщо на їх переконання арешт майна накладено слідчим суддею необґрунтовано, або ж відпаде подальша необхідність в дії такого заходу забезпечення кримінального провадження (абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

З урахування наведеного у своїй сукупності та керуючись ст. ст. 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000176 від 11.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_12 ,із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкта нерухомого майна, а також забороною розпорядження та відчуження нерухомого майна.

Заборонити усім суб`єктам державної реєстрації прав, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь - які реєстраційні дії (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно об`єкта нерухомого майна: розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_12 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1