ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1237/23 Справа № 185/1440/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Невське Кремінського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000661,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року продовжений щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 квітня 2023 року з визначенням їй застави у розмірі 402600 гривень, у разі внесення якої покладені відповідні обов`язки.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та, враховуючи майновий стан обвинуваченої та даних про її особу дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою. Разом з цим у відповідності до вимог ст. 182 КПК, суд вважав за доцільне визначити обвинуваченій заставу в 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на переконання суду буде достатнім для гарантування виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу в частині продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Вказує, що наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні не доведені обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що об`єктивно існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, що у даному випадку є підставою для відмови в задоволенні його клопотання.

Вважає, що слід врахувати, що ОСОБА_5 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки та утриманні має 2 неповнолітніх дітей.

Зазначає, що в цьому ж кримінальному провадженні іншій обвинуваченій ОСОБА_9 , яка є мамою ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченої під вартою, а також продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та можливість обвинуваченої незаконно впливати на свідків.

З таким висновком погоджується й колегія суддів, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про особу обвинуваченої, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої,

а отже, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує обвинуваченій у у разі визнання її винуватою, існує реальний ризик того, що вона може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, наразі свідки у цьому кримінальному провадженні в суді першої інстанції ще не допитані, оскільки судовий розгляд даного кримінального провадження станом на 07 лютого 2023 року не розпочато, в той час як їх анкетні дані та адреси проживання обвинуваченій відомі, а докази, зібрані сторонами кримінального провадження, мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначені судом ризики продовжують існувати.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останній, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи захисника про те, що в цьому ж кримінальному провадженні іншій обвинуваченій ОСОБА_9 , яка є мамою ОСОБА_5 , обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не приймаються до уваги, оскільки предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого суду в частині продовження застосування запобіжного заходу саме щодо ОСОБА_5 ..

Разом з цим, при визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченої та дійшов помилкового висновку про визначення ОСОБА_5 занадто великого розміру застави, з огляду на таке.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з матеріалами провадження, при оцінці майнового стану обвинуваченої колегія суддів враховує, що із таких не вбачається доказів отримання нею значного доходу, будь-які інші дані про наявність у її власності цінного майна чи інших активів у матеріалах провадження також відсутні. Також в місцевому суді сторона захисту повідомила, що обвинувачена не може повернутися за місцем свого проживання через те, що її житло зруйновано внаслідок бойових дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена слідчим суддею застава щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у розмірі 402600 грн. є завідомо непомірною для неї та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , враховуючи дані про її особу, що вона має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, її майновий стан та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що у даному випадку буде пропорційним щодо її особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для обвинуваченої з урахуванням викладеного вище.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України постановити нову, якою продовжити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000661, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000661, - задовольнити частково та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 квітня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яку обвинувачена або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави прокурору.

У разі сплати суми застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 07 квітня 2023 року включно, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватись із свідками відповідно до реєстрів матеріалів досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, застава звертається в дохід держави.

В іншій частині ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4