Справа № 461/325/23
Провадження № 1-кс/461/1249/23
У Х В А Л А
про арешт майна
06.03.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що вказані речі та предмети можуть містити відомості про обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, виникла необхідність у накладені арешту на дане майно з метою збереження речових доказів.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Під час досудового розслідування встановлено, що до складу злочинної групи входять ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх спільники.
Протиправна діяльність злочинної групи полягала у наступних діях: 1) пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»; 2) подачі заявок із фіктивними відомостями на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» (ліцензіат); 3) переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської та Волинської областей, при цьому забезпечуючи їх транспортними засобами ліцензіата та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину, інструктуючи при цьому щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пунктах пропуску; 4) отриманні грошової винагороди за вказані протиправні послуги.
В ході документування злочинної діяльності правопорушників встановлено, що її учасники в своїй діяльності в якості засобів для вчинення даного злочину безпосереднього переміщення осіб через державний кордон України, використовували вичерпний перелік автомобілів, які в більшості випадків хоч і зареєстровані на праві приватної власності на фізичних осіб, однак з правом користування ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС».
Так, встановлено факт незаконого переміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України громадян України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мало місце 28.02.2023 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув», що розташований в прикордонному населеному пункті с. Угринів Червоноградського району Львівської області, шляхом надання засобів - забезпечивши їх автомобілями марок «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_1 та «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_4 .
В подальшому, 28.02.2023 близько 16.03 год. ОСОБА_6 , будучи водієм автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_4 здійснив виїзд з територїі України в напрямку Республіка Польща через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув», а 28.02.2023 близько 18.30 год. ОСОБА_5 , будучи водієм автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_1 здійснив виїзд з територїі України в напрямку Республіка Польща через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув».
В свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи особами, на яких не поширюються діючі обмеження та заборони визначені Правилами перетинання державного кордону, оскільки вони не підпадають під мобілізацію або мають законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою повернення згаданих транспортних засобів на територію України, прослідували на виїзд з території України та організували повернення вищевказаних транспортних засобів на територію України, при цьому ОСОБА_9 прослідував на в`їзд в Україну 01.03.2023 близько 00 год. 21 хв. через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ», р.н. НОМЕР_1 , а ОСОБА_10 прослідував на в`їзд в Україну 01.03.2023 близько 00 год. 21 хв. через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ», р.н. НОМЕР_4 .
В подальшому, 03.03.2023 в період часу з 11:17 год. до 11:23 год. проведено огляд місця події ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (територія неподалік місця проживання ОСОБА_9 ), за результатами якого виявлено та вилучено:
- автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , синього кольору, ключі до вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , страховий поліс, наказ про прийняття на роботу №002, цивільно правовий договір №002, лист прохання, витяг з Укртрансбезпеки;
- автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , білого кольору, ключі до вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , страховий поліс, наказ про прийняття на роботу №001, цивільно правовий договір №001, лист прохання, витяг з Укртрансбезпеки.
Відповідно до реєстраційних карток, вказані транспортні засоби на праві приватної власноссті належать ОСОБА_12 (з правом користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання старшого слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1