Справа № 932/5703/22
Провадження № 1-кс/932/3264/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001796 від 28.09.2022 року, яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, яке мотивоване тим, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001796 від 28.09.2022 року. В ході розслідування встановлено, що 27.09.2022 р. о 21 год. 30 хв. в Амур Нижньодніпровському районі м. Дніпра, на вул. Калиновій, в районі е/о № 36, автомобіль «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок ДТП водію «Dacia Logan» ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

27.09.2022 слідчим під час огляду місця події було вилучено транспортний засіб автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 та направлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Як вказує слідчий у клопотанні, автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, сторона обвинувачення просить накласти арешт на автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування автомобілем.

В судове засідання слідчий не з`явився. Надав заяву, відповідно до якої просить розглядати клопотання у його відсутність.

Власник майна до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001796 від 28.09.2022 року.

Встановлено, що 27.09.2022 р. о 21 год. 30 хв. в Амур Нижньодніпровському районі м. Дніпра, на вул. Калиновій, в районі е/о № 36, автомобіль «БАЗ» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок ДТП водію ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження.

27.09.2022 слідчим під час огляду місця події було вилучено транспортний засіб автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 28.09.2022 року, автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучене майно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами по даному кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_6 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час розгляду клопотання не встановлено, що власник майно може змінити, приховати чи спотворити цей доказ, тому підстав обмеження користування автомобілем, не встановлено.

Зважаючи на викладене, існують підстави для встановлення заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання сторони обвинувачення частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001796 від 28.09.2022 року, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , який належить власнику ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ