Справа № 522/4566/20
Провадження № 1-кп/522/1282/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000676від 16.02.2020 року, № 0001708 від 01.05.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.11.2002 року Центральним районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26.02.2004 року, не відбутий термін 6 місяців 12 днів;

- 04.10.2006 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України, штраф 680 грн.;

- 14.08.2008 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, до виконання 2 роки 8 місяців позбавлення волі, звільнений 12.11.2012 року по відбуванню строку покарання;

- 25.11.2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки;

- 11.12.2015 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 11.11.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, до відбуття 4 роки 1 місяців позбавлення волі;

- 22.12.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 22.12.2017 року згідно ЗУ «Про амністію» в 2016 році;

- 08.11.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2020 року, о 12:55 годині, ОСОБА_5 знаходився в приміщенні магазину «Гламур», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 54, де в останнього раптово виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_5 пішов поміж рядами магазину з метою реалізації свого умислу.

Визначивши предметом свого злочинного посягання жіночий спортивний костюм фірми «Фрайтег» чорного кольору вартістю 995 гривень, який перебував у власності ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 , наблизився до стелажу, де знаходився вищевказаний костюм, та переконавшись, що його дії непомітні для оточуючих та мають таємний характер, взяв зі стелажу жіночий спортивний костюм фірми «Фрайтег» чорного кольору та поклав до пакету, який мав при собі та завчасно приготував для приховування викраденого, після чого пішов в напрямку виходу з магазину.

Виконавши усі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_18 спричинено матеріальний збиток на суму 995 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, 01.05.2020 року, приблизно о 02:00 години, ОСОБА_5 , заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де розташовується офіс компанії «Інвестмент Компані М2», належний ОСОБА_19 .

Дочекавшись реальної нагоди допоки працівники компанії покинуть місця своєї роботи та направляться по домівках, ОСОБА_5 підійшов до вікна, яке знаходиться з лівої сторони від вхідних дверей до офісу, оглянувши вміст приміщення, помітив на столі два ноутбуки марки «Асус А7У» чорного кольору, вартістю 3000 гривень та «НР 45459» сірого кольору, вартістю 3000 гривень, які належать ОСОБА_19 та визначив їх предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, повторно ОСОБА_5 за допомогою підручних інструментів, які були при ньому, шляхом віджиму скла від рами, відчинив вікно до вказаного приміщення, зайшов до приміщення, направився до столу, де знаходились вищезазначені ноутбуки, належні ОСОБА_19 .

Після чого швидко направився назад до вікна, через яке й покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 6000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений провину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердивши обставини вказані в обвинувальних актах. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаних злочинів повністю доведена.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч. 1 ст. 69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає до уваги, що в дійсності враховано наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, а саме те, що в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю злочинів та допомагав слідству; особу обвинуваченого, наявність тяжкого невиліковного захворювання у дружини, відсутність претензій зі сторони потерпілих, відсутність матеріальної шкоди та наявність суспільних зв`язків. За період перебування під вартою довів своє виправлення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був раніше судимий вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком.

Процесуальні витрати та цивільний позов по справі не заявлені.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (два) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_20 призначити покарання у вигляді 2 (два) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, по сукупності вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком від 08.11.2018 р. Приморського районного суду м. Одеси, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців 1 (один) день позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 06 липня 2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, а після вступу вироку в законну силу скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази: два ДВД-диска зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

07.04.2023