ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 554/3063/22 (провадження 1-кс/554/4337/2022) Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/739/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: оскарження невнесення в ЄРДР
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю заявника ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без, за умови, що заяв про відкладення справи не від го не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м.Валках справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 05 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31 05 2022 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 29 квітня 2022 року.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді, визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, внести відомості у відповідності до ст. 214 КПК України згідно даної заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 371 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що звернувся з заявою 29 04 2022 року, яка була отримана 02 05 2022 щодо суду присяжних Пирятинського районного суду у складі двох професійних суддів та трьох присяжних і Полтавського апеляційного суду у складі трьох професійних суддів, які незаконно ухвалою від 04 04 2022 р. залишили без змін незаконну ухвалу суду першої інстанції від 09 03 2021 року щодо незаконного його тримання під вартою на підставі вищевказаних судових рішень. На думку апелянта, в діях вище перелічених осіб маються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України, а саме завідомо незаконне тримання його під вартою.

Вже після розгляду його скарги, йому надійшов лист з ДБР з приводу того, що з його заяви не вбачаються ознаки злочину. Проте, на думку заявника, такі висновки є передчасними і їх слід робити тільки після повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування. Натомість, він не отримав жодного мотиву, з посиланням на норми законодавства про відсутність складу злочину та спростування його доводів, викладених в заяві про злочин. Тому, заявник вважає, що ці обставини свідчать про приховування та свідоме небажання здійснення розслідування протиправних дій, скоєних суддями, які, на думку заявника, ухвалюють незаконні рішення про тримання його під вартою, всупереч законодавству України, внаслідок чого, вважає ухвалу слідчого судді незаконною і просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Заявник та його захисник підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій висловив доводи щодо заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вислухавши доповідь судді, заслухавши доводи апелянта та його захисника, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що

10 травня 2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, в порядку ст. 303 КПК України, в якій він просив визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, внести відповідно до ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань України згідно із його заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 29 04 2022 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 371 КК України.

Відмовляючи ОСОБА_6 взадоволенні його скарги, слідчий суддя виходив з підстав, визначених в ч.1 ст.303 КПК України, якою передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та керувався вимогами ч.1 ст.214 КПК України, згідно якої, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Саме відомості про кримінальне правопорушення, що містяться у заяві чи повідомленні і підлягають внесенню до ЄРДР протягом 24 годин з моменту отримання такого повідомлення або заяви.

Слідчий суддя вважав, що доводи ОСОБА_6 , викладені в його заяві-повідомленні від 29 квітня 2022 року, є його особистою оцінкою дій вказаних осіб суддів та присяжних, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України, оскільки підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

При цьому, слідчим суддею вказано, що Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. п. 1 п. 1 розділу ІІ Положення).

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.214,303 КПК України, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння. При цьому, норми статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А тому, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).Критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення, якими є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя вважав, що заявником в його заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень суддями, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. При цьому зазначив, що в даному контексті варто враховувати, основний складовий елемент об`єктивної сторони будь-якого злочину, яким є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Виходячи із зазначених заявником в його заяві обставин, які стосуються процедури судового розгляду справ суддями Пирятинського районного суду Полтавської області та Полтавського апеляційного суду, слідчий суддя послався на рішення Конституційного Суду України та зазначив, що судді у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, відповідно до положень, зазначених в ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

При цьому вказав, що відповідно рішеннями Конституційного Суду України: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, послідовно підтверджено викладені в них правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 року та інших.

До того ж, як зазначено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всі території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийняті позовів та заяв з таким предметом.

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 15 квітня 2008 року у справі №21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

А тому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Як вказав слідчий суддя, звернувшись із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, та оскаржуючи бездіяльність посадових осіб вказаного органу, заявник фактично намагається оскаржити відповідні судові рішення, ухвалені при здійсненні правосуддя за результатами розгляду відповідної судової справи, що здійснюється ним поза передбаченого процесуальним законом порядку оскарження судових рішень, та може мати наслідком втручання у діяльність судді, з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України. Крім того, його доводи зводяться до непогодження із процесуальними рішенням та діями суду, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а порядок оскарження таких судових рішень передбачений процесуальним законодавством.

Слідчий суддя роз`яснив у своєму рішенні, що вимоги скарги з питань можливих порушень суддями при здійсненні ними своєї професійної діяльності як судді, становлять самостійний предмет оскарження в порядку дисциплінарного провадження з питань можливої протиправності дій судді у зв`язку з обставинами, наведеними заявником, за наявності для цього підстав дисциплінарної відповідальності судді.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що з матеріалів скарги вбачається, що заявнику уповноваженим органом досудового розслідування, в межах компетенції, було надано відповідь та роз`яснення у листі від 29 квітня 2022 року, щодо можливих неправомірних дій суддів Пирятинського районного суду Полтавської області та Полтавського апеляційного суду, в якій повідомлено про відсутність в цій заяві об`єктивних та суб`єктивних даних про вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичних даних, які б вказували на ознаки злочину, а тому підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР в порядку ст. 214 КПК України не встановлено, а також роз`яснено порядок оскарження таких дій (а. с. 65).

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Зокрема, ч.1 ст.303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є наявність заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а підставою кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч.1 ст.2 КК України є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок і приймання заяв та повідомлень та порядок їх розгляду, крім вказаної норми, передбачений Положеннями про порядок ведення в ЄРДР, затверджений наказом Генеральної прокуратури України від 06 04 2016 року №139.

Формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим або прокурором до протоколу, який підписується заявником.

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), які мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, дізнавачем, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З об`єктивних відомостей, що містяться в матеріалах судового провадження, а саме з заяви (повідомлення) ОСОБА_6 від 29 04 2022 року про кримінальне правопорушення вбачається, що він в своїй заяві висловлює незгоду з прийнятими процесуальними рішеннями відносно нього суддями Суду присяжних та професійних суддів Полтавського апеляційного суду щодо ухвалення незаконних, на його думку, судових рішень. Проте, згідно з процесуальним законодавством України, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має лише відповідний суд. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Будь-яких інших об`єктивних фактичних даних, які б свідчили про вчинення суддями кримінального правопорушення, передбаченого ст.371 КК України, заява ОСОБА_6 не містить.

За таких обставин, рішення, що оскаржується, містить обґрунтовані підстави для відмови ОСОБА_6 у задоволенні вимог, які зазначені в його скарзі.

Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 05 2022 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви від 29 04 2022 року, залишити без змін.

Апеляційну скаргу заявника, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3