Номер провадження: 11-кп/813/1781/22
Справа № 501/4851/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міськго суду Одеської області від 13.07.2022 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області, громадянки України, яка навчається на 3 курсі в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваним вироком Іллічівського міськго суду Одеської області від 13.07.2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та їй призначено покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік .

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_7 20000,00 грн, в рахунок відшкодовування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Також даним вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, 04 вересня 2021 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , в темний час доби, без опадів, при сухому дорожньому покритті, освітленому міським електроосвітленням, керувала технічно справним автомобілем «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого перебувала в якості пасажиру потерпіла ОСОБА_10 . ОСОБА_7 маючи при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого вказаний автомобіль належить її матері ОСОБА_11 , рухаючись по крайній лівій смузі проїзної частини просп. Миру м. Чорноморська Одеської області, яка призначена для руху в двох напрямках та складається з чотирьох смуг для руху, по дві смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. 1 Травня у напрямку вул. Парусна м. Чорноморська, діючи з необережності у виді злочинної самовпевненості, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, водій ОСОБА_7 не вжила належних і своєчасних заходів, в порушення вимог пункту 12.1. Правил дорожнього руху України (далі Правила), не вибрала в установлених межах безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в порушення вимог пункту 12.4. Правил, здійснювала рух зі швидкістю, яка перевищує 50 км/год, що не дозволено у населеному пункті, внаслідок чого допустила виїзд керованого нею автомобілю на зустрічні смуги для руху, з`їзд цього автомобілю з меж проїзної частини, та наїзд на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 210700-20», номерний знак НОМЕР_2 , що стояв припаркований на майданчику, розташованому вздовж проїзної частини, а також на стовбур дерева.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажиру вищевказаного автомобіля «MAZDA 3» ОСОБА_10 , були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- чисельні садни обличчя (лоба, перенісся, періорбітально), підшкірна гематома правої тім`яної області, закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку;

- закритий крайовий перелом акроміального (лопаткового) кінця правої ключиці зі зміщенням уламків.

Закритий крайовий перелом акроміального (лопаткового) кінця правої ключиці зі зміщенням уламків за своїм характером і перебігом зазвичай призводить до розладу здоров`я на строк понад трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.2.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р), відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Чисельні садни обличчя і підшкірна гематома правої тім`яної області та закрита черепно-мозкова в формі струсу головного мозку, які могли бути утворені одномоментно чи в один короткій проміжок часу, за своїм характером і перебігом зазвичай призводить до розладу здоров`я на строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р), відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Водій ОСОБА_7 , маючи реальну, об`єктивну і технічну можливість належно виконати вимоги пунктів 12.1., 12.4. Правил, запобігти настанню вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, грубо порушила вимоги цих пунктів.

Допущенні водієм ОСОБА_7 порушення вимог пункту 12.1. Правил, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вирок суду першої інстанції адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи вирок суду в частині призначення обвинуваченій покарання, вважає оскаржуваний вирок, не обґрунтованим і невмотивованим, який підлягає зміні в частині цивільного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

-задовольняючі вимоги законного представника потерпілої ОСОБА_9 , допустив неправильне застосування норм процесуального права та допустив необґрунтовану помилку при вирішені цивільного позову в частині стягнення моральної (немайнової) шкоди, оскільки визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції не врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_10

-суд першої інстанції не врахував, що на стаціонарному лікуванні потерпіла знаходилась 6 днів, а в подальшому було амбулаторне лікування. Протягом всього лікування, ОСОБА_7 за допомогою своєї матері ОСОБА_12 , добровільно надавали матеріальну допомогу потерпілій, що вона та її матір фактично визнали;

-суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 , тільки 19 років, що вона студентка, що не має самостійного заробітку, а сума 20000,00 (двадцять тисяч) гривень для неї (засудженої) є дуже великою;

-з матеріалів справи встановлено, що потерпіла на час руху автомобілю та під час скоєння ДТП не використала ремінь безпеки, чим також впливало на наслідки ушкоджень, які отримала під час аварії;

-позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації. В свою чергу, відповідач зазначив, що в наслідок дорожньо-транспортної зазнала травм та душевних страждань, але не підтвердила, що отримано якихось психічних розладів, як потребують тривалого лікування та реабілітації.

На підставі цього, адвокат просить змінити вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 в частині цивільного позову, а саме: відмовити в задоволені цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю обставин.

До початку судового засідання на адресу апеляційного суду від представника потерпілої ОСОБА_9 надійшла заява, в якій вона заперечувала проти апеляційної скарги сторони захисту та просила оскаржуваний вирок залишити без змін.

Також в судове засідання апеляційного суду не з`явився захисник обвинуваченої, який був сповіщений про дату та час судового засідання.

За згодою обвинуваченої ОСОБА_7 розгляд апеляційної скарги проводиться без участі її захисника.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачена підтримала апеляційну скаргу адвоката, просила її задовольнити, оскаржуваний вирок змінити в частині цивільного позову;

Прокурор заперечувала проти апеляційної скарги сторони захисту та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому вирок переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції, та дії обвинуваченої кваліфіковані правильно за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судова колегія не може погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не мотивовано належним чином необхідність стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 20 000 грн. та про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, то судова колегія вважає їх безпідставними.

Так, стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода - це будь-які втрати немайнового характеру, яких особа зазнала через заподіяння їй фізичних, моральних, душевних та іншого роду страждань. У випадку ДТП ці страждання можуть проявлятись внаслідок завдання шкоди здоров`ю або смерті особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно із положеннями ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до змісту судового рішення судом першої інстанції враховано те, що ОСОБА_10 під час та після події, яка мала місце 04.09.2021 були завдані душевні страждання, які проявились у негативних переживаннях та тривозі, переживання за фізичний та психологічний стан, суд прийшов до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 20 000 грн., оскільки саме таку суму моральної шкоди суд вважав обґрунтованою та такою, що відповідає обставинам справи.

При цьому, на переконання колегії суддів, із врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_10 внаслідок вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, характеру немайнових втрат потерпілої, які не можуть бути відновлені, внаслідок тілесних ушкоджень, характеру та тривалості заподіяних їй моральних, душевних, психічних страждань, та ступеня вини обвинуваченої, стягнута судом на користь ОСОБА_9 сума грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., є обґрунтованою.

Такий висновок відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Мотиви суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, сформованою у справі №372/3192/18 від 25.08.2020.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що потерпіла ОСОБА_10 не була пристебнута ременем безпеки, а тому й сама частково винна у отриманих тілесних ушкодженнях, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на таке.

Правила дорожнього руху зобов`язують пасажира користуватися ременями безпеки під час пересування транспортним засобом, де їх установка передбачена конструкцією (п.п.5.1.6). Також ПДР зобов`язують водія не перевозити пасажирів, які не пристебнуті ременями безпеки (п.п.2.3.в).

З правил випливає, що водій зобов`язаний сам користуватися ременями безпеки, а також стежити, чи пасажири, яких він перевозить, пристебнуті. Якщо пасажир транспортного засобу відмовляється пристібатися ременем безпеки, водій не має права починати рух.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у разі невиконання пасажиром ОСОБА_10 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_7 не повинна була здійснювати рух керованого нею автотранспортного засобу.

Таку позицію сторони захисту колегія суддів вважає невірною та такою, що намагається провину за скоєний злочин перекласти на потерпілого, а тому апеляційним судом не приймається.

Виходячи із положень ст.129 КПК України, ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, враховуючи, що моральна шкода ОСОБА_10 заподіяна діями обвинуваченої ОСОБА_7 , що призвели до втрати здоров`я, розмір призначеного їй грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн., на думку колегії суддів, є цілком справедливим та обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 саме такого розміру відшкодування моральної шкоди.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має.

Керуючись ст.ст. 374, 335, 407 409, 412, 413, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міськго суду Одеської області від 13.07.2022 року, яким ОСОБА_7 , визнано винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з момену її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17