Справа 556/792/23
Номер провадження 1-кп/556/91/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження №0000080 від 02.03.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, військовозобов"язаного, не працює, не судимого,-

за ч.2 ст.342 КК України-

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта, 01 березня 2023 року, приблизно о 14 год. 40

хв., ОСОБА_4 перебуваючи поблизу місця незаконного видобутку бурштину, а саме в полі, поблизу с. Степангород Вараського району Рівненської області, з наступними географічними координатами: 51.6579250,26.1743316, діючи умисно таусвідомлюючи неправомірність і суспільну небезпечність своїх дій, перешкоджаючи поліцейським Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області ДСР підполковнику поліції ОСОБА_6 та старшому оперуповноваженому УСР в Рівненській області ДСР НП України підполковнику поліції ОСОБА_7 , що пред`явили свої службові посвідчення і, які відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу та відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію», є поліцейськими, а також були одягнуті у формений одяг з розпізнавальними знаками поліції, виконувати їхні службові обов`язків, спрямовані на охорону місця вчинення виявленого ними правопорушення, пов`язаного з незаконним видобутком каміння бурштину, збереження знаряддя призначеного для видобутку каміння бурштину, а також інших слідів вчинення кримінального правопорушення до приїзду слідчо- оперативної групи територіального органу поліції, перешкоджаючи виконанню завдань поліцейського, визначених статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію», вчинив активний опір поліцейським. Зокрема, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ці дії, шарпав поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за верхній одяг та намагався вихопити мобільний телефон ОСОБА_7 , яким він проводив відеофіксацію обставин вчинення правопорушення, відштовхував їх та всупереч законним вимогам, перекинув мотопомпу, яка слугувала знаряддям для видобування бурштину, у водяний канал.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні опору працівникам правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

20 березня 2023 року між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у подальшому подібного не вчиняти та щиро розкаюється у скоєному.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На призначення зазначеного покарання ОСОБА_4 погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Будь - яких претензій до ОСОБА_4 не має.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст. 342 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 342 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 березня 2023 року, укладену між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000080 від 02.03.2023 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1