Номер провадження: 11-сс/813/1577/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_4.,

Суддів: ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

При секретарі ОСОБА_7.,

За участю

Прокурора ОСОБА_8

Підозрюваного ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28 жовтня 2022 року, в кримінальному провадженні №0000478 відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном до 24 грудня 2022 року. Крім того відносно ОСОБА_1 застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави розміром 1 040 000 грн. У разі внесення застави на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що слідчим суддею не перевірено існування обґрунтованої підозри щодо скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, стороною обвинувачення у клопотанні про застосування запобіжного заходу не обґрунтовано існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має позитивну репутацію, місце роботи, постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх осіб та непрацездатного батька.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею безпідставно визначено заставу у розмірі 1 040 000 грн, адже такий розмір застави є непомірним для нього.

Адвокат ОСОБА_9. належним чином повідомлена про місце, дату та час апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явилась. Підозрюваний ОСОБА_1 не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника ОСОБА_10.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею має бути встановлено:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею в повній мірі дотримано зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно з матеріалами провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Як вірно встановив місцевий суд, на даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме в показах свідка ОСОБА_2 , протоколі огляду та вручення грошових коштів від 25 жовтня 2022 року, протоколі затримання від 25 жовтня 2022 року, протоколі обшуку від 25 жовтня 2022 року.

Зазначені докази, як кожний оремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені в клопотанні слідчого та додані до нього матеріали, у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підозрюваного про те, що слідчий суддя не надав належної оцінки питанню існування обґрунтованої підозри, є безпідставними, адже зазначені обставини були предметом перевірки слідчого судді.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_1 є особою раніше не судимою, має постійне місце роботи, місце проживання та соціальні зв`язки.

Разом, з тим ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, обставини вчинення якого пов`язані з виконанням ним службових обов`язків на посаді працівника правоохоронного органу та пов`язані із прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Таким чином з огляду на те, що свідками у даному кримінальному провадженні є працівники правоохоронного органу в якому працює підозрюваний, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 у методах проведення досудового розслідування, наявні ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_1 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі підозрюваний, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання відносно ОСОБА_1 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, слідчим суддею прийнято рішення про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Що стосується розміру визначеної відносно ОСОБА_1 застави, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України - розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно ст.12 КК України вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення за ч..2 ч.3 ст.369-2 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Вимогами законодавства щодо визначення меж розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд із цим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, з врахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, яке полягає у тому, що ОСОБА_1 будучи начальником відділення поліції, використовуючи своє службове становище, вимагав грошову винагороду у значному розмірі в іноземній валюті, зокрема підвищену суспільну небезпечність вказаного кримінального правопорушення, з огляду на відомості про особу підозрюваного, зокрема його майнового стану, відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України вірно встановив виключність даного випадку для визначення більшого розміру застави, та обґрунтовано визначив розмір застави у сумі 1 040 000 грн., як альтернативного запобіжного заходу в розмірі, достатньому для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені підозрюваним в апеляційній скарзі доводи щодо визначення розміру застави в межах 20 прожиткових мінімумів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з підстав, що зазначені в ній.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду також не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України - за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 28 жовтня 2022 року, якою відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6