ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1758/22 Справа № 202/5067/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 426 України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И ЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.12.2022.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 426 України, що підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, існування у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому провадженні, та іншими діями перешкоджати кримінальному провадженню, й взяв до уваги особу підозрюваного та дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає що ухвала є необґрунтованою, безпідставною, тому підлягає скасуванню, а запобіжний захід може бути змінений на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.
Обґрунтовуюч вимоги скарги ОСОБА_5 посилається, на те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які б підтверджували причетність його до вчинення злочинів, які йому інкримінуються, тому, на переконання апелянта, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а запобіжний захід змінений на більш м`який.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Апеляційним судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000288 від 29.06.2022 за ознакам злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 426 КК України.
07.10.2022 ОСОБА_5 був затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, та 08.10.2022 йому було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 426 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_5 міг скоїти ці злочини, враховуючи при цьому й рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочинів, що інкримінуються підозрюваному за ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 426 КК України та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, реально існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Разом з цим, слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, один з який є злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів., та у відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, обгрунтовано не визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Суб`єктивні доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу недопустимості доказів, якими обґрунтовуються підозра, є передчасними, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, який є необхідний та достатній, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду законним, вмотивованим і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в його апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4