Справа № 442/728/23
Провадження № 1-кс/442/257/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

21 лютого 2023 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, згідно якого просить скасувати арешт на майно.

В клопотанні посилається на те, що слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000094 від 05.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, яка сталась 04.02.2023 року на вул.Л.Українки в м.Дрогобичі, неподалік буд. №8А Львівської обл., де його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Insignia» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись вул.Стрийська, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, щоб контролювати керований ним транспортний засіб, здійснюючи виїзд, на регульованому перехресті вулиць Стрийська - Мазепи - Л.Українки, на вул.Мазепи, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу руху автомобіля марки «ЗАЗ 110307» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався вул.Л.Українки та мав намір повернути на вул.Мазепи, де допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок зіткнення автомобіль марки «ЗАЗ 110307» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , відкотився назад та зіткнувся з автомобілем марки «Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 та який рухався позаду в попутному напрямку.

Внаслідок даної ДТП водій та пасажир автомобіля марки «ЗАЗ 1 10307» р.н.з. НОМЕР_2 отримали тілесні ушкодження.

В ході досудового розслідування автомобіль марки «Opel Insignia» р.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить йому ( ОСОБА_3 ), був тимчасово вилучений, та 06.02.2023 року слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_1 за клопотанням слідчого СВ Дрогобицького РВГІ ГУНИ у Львівській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_8 накладено арешт на вказаний транспортний засіб. Вважає, що в застосуванні накладення арешту майна відпала потреба, просить клопотання задоволити.

В судове засідання учасники провадження не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття учасника провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, подані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

-Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 06.02.2023р., було накладено арешт на наступне майно: на автомобіль марки Opel моделі Insignia реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 перебуває у власності ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ЗАЗ моделі 110307 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 перебуває у власності ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Renault моделі Меgane реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію кпортного засобу НОМЕР_7 перебуває у власності ОСОБА_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, зо в подальшому застосуванні цього заходу підпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами ж для скасування арешту майна законодавець визначив: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно Листа N223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», у п.13 якого зазначене наступне: «розгляд питання щодо скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, здійснюється у порядку, передбаченому статтею 174 КПК. Слідчий суддя скасовує цей захід забезпечення лише у випадку надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи : 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

Суд, при розгляді клопотання прийшов до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства».

Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Як вбачається із Постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття провадження від 15.02.2023р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 05 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а відтак беручи до уваги, що кримінальне провадження №0000094 від 05 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК Українизакрито, а відтак в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий/прокурор зобов`язані довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Враховуючи викладене, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що особа, яка звернулась із клопотанням, відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, довела, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба та подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, крім того від слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 поступила заява, в якій вказав, що не заперечує щодо скасування арешту на майно, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_1 від 06.02.2023р. на автомобіль марки Opel моделі Insignia реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 перебуває у власності ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та повернути вищевказане майно для користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1