Справа № 202/9477/22
Провадження № 1-і/202/171/22
УХВАЛА
Іменем України

21 листопада 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000167 від 05.08. 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000167 від 05.08. 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що кримінальне провадження № 0000167 від 05.08. 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України знаходиться у провадженні Краматорського міського суду Донецької області, до провадження Індустріального районного суду не передавалось. Підтримав клопотання і вважав доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечували у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника-адвоката, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.
З метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення, необхідно продовжити щодо нього запобіжний захід вигляді тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (ризикам):
-п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду;
-п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;
-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.
Беручи до уваги, що обвинувачений мешкає у м.Краматорську, та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на Сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до місця проживання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що встановлені ризики є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.
На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченій розмір застави.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд, з урахуванням обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 та суворості покарання, яке може бути йому призначено у разі доведеності його провини, особи обвинуваченого, вважає що застава у розмірі 372 150, 00 гривень здатна належним чином забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 182,183, 193, 199 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258 -3 КК України про продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, тобто до 19 січня 2023 року, включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 заставу у кримінальному провадженні у розмірі 372 150, 00 гривень .
У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з населеного пункту у якому проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи в якій обвинувачена тримається під вартою.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1