КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001067 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні з доповненнями до неї першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року та ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3994/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_1

від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року виправлено допущену у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_6 описку, а саме: резолютивну частину вироку у першому абзаці після слів «за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі» доповнено словами «1 (одного) місяця обмеження волі».

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 у невстановлений дізнанням час та місці надав невстановленій дізнанням особі власну фотокартку та свої анкетні дані для бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.06.2021 року, виданого ТСЦ № 6545, чим вчинив пособництво в підробленні документу, який видається установою та надає права, з метою подальшого використання.

Так, ОСОБА_6 , не отримуючи в установленому законом порядку посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, в невстановлені дізнанням час та місці знайшов оголошення на одному із сайтів всесвітньої мережі «Телеграм» з надання послуг по виготовленню та продажу водійських прав, при цьому в останнього виник умисел на придбання посвідчення водія для отримання права керування транспортними засобами.

Далі ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, а саме посвідчення водія, зв`язався із невстановленою дізнанням особою, з якою домовився про придбання посвідчення водія та оплату його вартості у сумі 7 000 грн. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , за допомогою мобільного додатку «Telegram», надав невстановленій дізнанням особі свої анкетні дані та фото, з метою внесення їх до підробленого водійського посвідчення, чим вчинив пособництво в підробленні документа, який видається установою та надає права.

Після цього невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.06.2021 року, видане ТСЦ № 6545 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1994 року № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п.п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 року зі змінами), водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Відповідно до листа ГСЦ МВС України, станом на 29.07.2022 в Єдиному державному реєстрі МВС інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня. Окрім цього, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 18.06.2021 ТСЦ № 6545 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № CЕ-19/111-22/23766-ДД від 19.08.2022, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданий 18.06.2021 на ім`я ОСОБА_6 - не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Крім цього, ОСОБА_6 , 23.06.2022 приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 19 км «Київ-Чоп» в м. Києві, в порядку ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений поліцейським. Далі ОСОБА_6 на законну вимогу працівників поліції надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.06.2021, ніби видане на його ім`я, є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції та був викритий останніми. В подальшому вказане посвідчення водія було вилучено працівниками поліції.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи кваліфікацію дій, а також доведеність вини обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання: - за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі; - за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Також прокурор просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року, якою внесено зміни у вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022 року через істотне порушення кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 , суд не врахував, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України, про що також зазначено і у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та призначив ОСОБА_6 покарання: - за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі; - за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим у виді 1 року обмеження волі, тобто призначив покарання, розмір якого менший, ніж передбачено чинним Кримінальним кодексом України при призначенні покарання в даному випадку.

Таким чином, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував принцип поглинання до однакових за видом і розміром покарань.

Крім того, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2022 внесено зміни в порядку ст. 379 КПК України до вироку цього ж суду від 14.09.2022 стосовно ОСОБА_6 , а саме частково змінено формулювання резолютивної частини вироку щодо призначеного покарання. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що після складання та підписання вироку, у його резолютивній частині було виявлено описку, а саме суд помилково зазначив покарання за ч. 4 ст. 358 України - у виді 1 року обмеження волі, замість вірного - «1 рік 1 місяць обмеження волі».

Разом з тим, вирішуючи питання про виправлення арифметичних чи граматичних помилок (описок), допущених у судовому рішенні, відповідно до положень ст. 379 КПК України, суд не вправі змінювати зміст такого рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, тобто виправлення допущених у вироку чи ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Водночас ухвалою суду фактично внесено зміни до вироку суду першої інстанції від 14.09.2022 стосовно ОСОБА_6 та змінено розмір призначеного йому покарання, а тому судом першої інстанції постановлено рішення, яким фактично виправлено не описку у вироці стосовно ОСОБА_10 , а внесено до вироку зміни в частині зазначення розміру покарання, до якого засуджено особу, що є неприпустимим, оскільки, відповідно до ст. 407 КПК України, вказане належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 412 КПК України, судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

До початку апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 КПК України, першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 подано доповнення до апеляційної скарги прокурора у провадженні, в яких він, підтримуючи доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні та посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок суду від 14.09.2022 та ухвалу про виправлення описки у вироку від 21.09.2022 стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України, рішення суду повинно бути підписаним складом суду, який здійснював судовий розгляд. Не підписання ж вироку є безумовною підставою для його скасування і призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції.

Оскільки вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2022 стосовно ОСОБА_6 не підписаний суддею, який розглядав провадження, він підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Зважаючи на наявність підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, правильність застосування ч. 1 ст. 70 КК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість повинні бути перевірені у відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України при новому розгляді провадження судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями до неї та просив їх задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні з доповненнями до неї першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу суду від 21 вересня 2022 року про те, що питання, яке було вирішене судом, не підпадає під розуміння описки, а є фактично зміною вироку в частині розміру строку призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає їх слушними, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, як це передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

За змістом вказаної норми опискою є механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена судом під час його письмового викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). І необхідність виправлення описки в судовому рішенні, особливо в резолютивній частині, зумовлена тим, що наявність описки може ускладнити виконання в цілому судового рішення. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків тощо.

Положення чинного КПК України не дозволяють внесення у судове рішення виправлень, які змінюють його зміст.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції 14 вересня 2022 року ухвалив вирок, яким визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначив йому покарання: - за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнив від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, незважаючи на те, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання: - за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі, а також застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі, тобто призначив покарання розмір якого менший, ніж передбачено чинним Кримінальним кодексом України при призначенні покарання у даному випадку.

Таким чином, при постановленні вироку місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував принцип поглинення до однакових за видом і розміром покарань.

Постановлена місцевим судом ухвала від 21 вересня 2022 рокупро виправлення описки, якою фактично внесено зміни у вирок у частині визначенняОСОБА_6 розміру покарання за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, про що у вироку зазначено не було, в даному випадку не ґрунтується на законі, оскільки, виходячи з положень ст. 379 КПК України, суд має право виправити у судовому рішенні лише допущені описки та очевидні арифметичні помилки. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції, і не є опискою, яку місцевий суд може виправити самостійно.

Цього суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції від 21 вересня 2022 року про виправлення описки у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню, як така, що постановлена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Досліджуючи доводи викладені у доповненнях до апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 про те, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог КПК України, бо не підписаний суддею, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КПК України, суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.

Частиною 2 статті 371 КПК України встановлено, що вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

За змістом ч. 2 ст. 375 цього Кодексу вирок має бути підписаний суддею (суддями).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В силу п. 2 ч. 2 зазначеної норми закону судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 міститься друкований текст вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року, який не підписаний головуючим - суддею ОСОБА_8 (а.п. 103-105).

Таке порушення порядку ухвалення вироку судом першої інстанції розцінюється колегією суддів як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки за вказаних обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити, чи законним складом суду було ухвалено вирок стосовно ОСОБА_6 , бо він взагалі не підписаний суддею, що, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку суду з призначенням, відповідно до положень ч. 1 ст. 415 КПК України, нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, з огляду на доводи та апеляційне прохання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями до неї підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

А тому, приймаючи рішення про скасування вироку з підстав істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не перевіряє доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні з доповненнями до неї першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 щодо правильності застосування ч. 1 ст. 70 КК України та невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, які необхідно перевірити суду під час нового розгляду та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону щодо процедури судового розгляду прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні з доповненнями до неї першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року, якою виправлено допущену у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_6 описку, а саме: резолютивну частину вироку у першому абзаці після слів «за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі» доповнено словами «1 (одного) місяця обмеження волі», - скасувати.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3