Справа№ 953/5420/22

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Циркуни Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,
У середині квітня 2022 року, не пізніше 15 квітня 2022 року, більш точний час не встановлений, громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Циркуни Харківського району Харківської області, з метою реалізації умислу, спрямованого на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, погодився на пропозицію представника ЗС Російської Федерації з позивним « ОСОБА_6 » щодо виготовлення відеоматеріалів, в яких є заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, та здійснив виготовлення відеозапису шляхом фіксації невстановленими технічними засобами відео-звукозапису усного цілеспрямованого висловлювання.
Після чого вказаний відеозапис із зазначеним інтерв`ю був оприлюднений невстановленою у ході досудового розслідування особою у мережі Інтернет у складі публікації з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 , чтобы помогать односельчанам» за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-ресурсі видання «Федеральное агенство новостей», яке зареєстроване у Російській Федерації як засіб масової інформації (свідоцтво про реєстрації серії НОМЕР_1 від 18.04.2016, адреса редакції: 197374, м. Санкт-Петербург, пр-т Приморський, буд. 78, корп. 5) о 21:02 15 квітня 2022 року.
Згідно з висновком експерта від 27 вересня 2022 року вказана публікація містить у собі інформацію, направлену на заперечення збройної агресії РФ проти України, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, а саме: глорифікація військовослужбовців Російської Федерації. Установлена інформація виражена у формі фактичних стверджень і оціночних суджень.
Крім того, відповідно до вищевказаного висновку експерта інформація, яка міститься в публікації з назвою «Врач-волонтер остался жить в разрушенном доме под Харьковом, чтобы помогать односельчанам» мала можливість вплинути на некритичне необ`єктивне сприймання цієї інформації особами, які з нею ознайомилися, та на формування їх позитивного/схвального/підтримуючого ставлення до збройної агресії Російської Федерації проти України, а також осіб, які здійснювали збройну агресію проти України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 436-2 КК України як виготовлення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального правопорушення відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів експертиз, речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто виготовлення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами статей 65-67 КК України з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки не встановив наявність у обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення корисливого мотиву щодо досягнення матеріальної вигоди.
Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої вину обставини, визнання обвинуваченим своєї вини, позицію сторони обвинувачення, яка просила застосувати стосовно обвинуваченого положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 11 травня 2022 року та на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 травня 2022 року стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , з 11 травня 2022 року необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період з 11 травня 2022 року по день проголошення даного вироку включно.
Запобіжний захід, застосований на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 19 травня 2022 року стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою необхідно скасувати та негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду у зв`язку з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази у справі відстуні.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід, застосований на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 19 травня 2022 року стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати та негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти у залі суду у зв`язку з призначенням покарання, не пов`язаним з позбавленням волі.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати з 11 травня 2022 року по день проголошення даного вироку включно.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1