Єдиний унікальний номер 142/530/22
Номер провадження 1-кп/142/130/22
В И Р О К

іменем України

26 грудня 2022 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судовогого засіданя ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 29 жовтня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем в ТОВ "Агрохімпродукт", раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Грозове Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 12 серпня 2022 №573/2022 , затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500- IX,), введено воєнний стан.

У зв`язку із чим, на автодорозі місцевого значення «Кодима - Гонорівка», в районі с. Гонорівка Тульчинського району Вінницької області, здійснювали виконання завдань, визначених ч.3 ст. 3 Закону України «Про основи національного спротиву» № 1702-ІХ від 16.07.2021 року, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України Збройних сил України головний сержант ОСОБА_7 , сержант ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_9 , сержант ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_11 .

Так, 28.10.2022 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Задверняк ОСОБА_12 , згідно п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», зупинив автомобіль марки ВАЗ-2410 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 із пасажирами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , для перевірки документів.

У подальшому, під час висловлення військовослужбовцями ОСОБА_16 та ОСОБА_9 законної вимоги про пред`явлення документів для перевірки, пасажир автомобіля ОСОБА_4 , не надав будь-яких документів, що засвідчують особу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, безпідставно вчинив словесну суперечку з військовослужбовцями ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , під час якої звертався на адресу військовослужбовців образами, нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, на неодноразові усні зауваження та вимоги військовослужбовців припинити свої дії ОСОБА_4 не реагував.

В подальшому, ОСОБА_4 , побачивши те, що ОСОБА_5 вхопив двома руками автоматичну зброю, яка знаходилася на ремні та перебувала на передній частині тулуба військовослужбовця ОСОБА_7 , в результаті чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпочалася бійка, також втрутився у бійку, чим вчинив активну фізичну протидію виконанню названими військовослужбовцям покладених на них обов`язків щодо забезпечення заходів громадської безпеки і порядку в населених пунктах. У подальшому дії ОСОБА_4 припинили інші військовослужбовці, які перебували на місці несення служби, та здійснили затримання ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто в опорі військовослужбовцям під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку.

ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 12 серпня 2022 №573/2022 , затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500- IX), введено воєнний стан.

У зв`язку із чим, на автодорозі місцевого значення «Кодима - Гонорівка», в районі с. Гонорівка Тульчинського району Вінницької області, здійснювали виконання завдань, визначених ч.3 ст. 3 Закону України «Про основи національного спротиву» №1702-ІХ від 16.07.2021, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України Збройних сил України головний сержант ОСОБА_7 , сержант ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_9 , сержант ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_11 .

Так, 28.10.2022 близько 20 години 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Задверняк ОСОБА_12 , згідно п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», зупинив автомобіль марки ВАЗ-2410 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 із пасажирами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , для перевірки документів.

У подальшому, під час висловлення військовослужбовцями ОСОБА_16 та ОСОБА_9 законної вимоги про пред`явлення документів для перевірки, пасажир автомобіля ОСОБА_5 , не надав будь-яких документів, що засвідчують особу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, безпідставно вчинив словесну суперечку з військовослужбовцями ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , під час якої звертався на адресу військовослужбовців образами, нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, на неодноразові усні зауваження та вимоги військовослужбовців припинити свої дії ОСОБА_5 не реагував.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно з метою перешкоджання виконанню службових обов`язків військовослужбовцем ОСОБА_7 по охороні громадського порядку, вхопив двома руками автоматичну зброю, яка знаходилася на ремні та перебувала на передній частині тулуба ОСОБА_7 , в результаті чого між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпочалася бійка, чим вчинив активну фізичну протидію виконанню названими військовослужбовцям покладених на них обов`язків щодо забезпечення заходів громадської безпеки і порядку в населених пунктах. У подальшому дії ОСОБА_5 припинили інші військовослужбовці, які перебували на місці несення служби, та здійснили затримання ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто в опорі військовослужбовцям під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку.

20 грудня 2022 року між прокурором - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000233 від 29 жовтня 2022 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за ініціативи останніх, в приміщенні Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури, за адресою: смт. Крижопіль, вул. Ярослава Мудрого, 1, було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом.

Відповідно до даної угоди, підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, а сторони - підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор начальник Крижопільського відідлу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинуваченому ОСОБА_5 при укладенні угоди роз`ясненні положення п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в апеляційному порядку та положенння п.1 ч. 1 ст. 424 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в касаційному порядку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

20 грудня 2022 року між прокурором - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000233 від 29 жовтня 2022 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за ініціативи останніх, в приміщенні Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури, за адресою: смт. Крижопіль, вул. Ярослава Мудрого, 1, було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом.

Відповідно до даної угоди, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, а сторони - підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор начальник Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`ясненні положення п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в апеляційному порядку та положенння п.1 ч. 1 ст. 424 КПК України щодо обмеження підстав оскарження вироку в касаційному порядку, а також ст. ст. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 26 грудня 2022 року прокурор зазначив, що при укладенні угод про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, та просив затвердити зазначені угоди і призначити обвинуваченим узгоджену в угодах міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких підозрюваними та прокурором було досягнуто згоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України, та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивши, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.342 КК України, та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивши, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між ОСОБА_5 та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, укладеної між ОСОБА_4 та прокурором в даному кримінальному провадженні.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яка, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яка, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

При цьому судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_4 беззастережно визнають обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміють права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угод про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкційї ч. 2 ст. 342 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення засуджених та запобігання вчинення ними нових злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеній між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , які визначені в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Також судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеній між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , які визначені в ч. 7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, не є суспільно небезпечним, відсутні будь-які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому ним інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20 грудня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкції частини 2 ст. 342 КК України. Зокрема, враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує його покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Також виходячи, із встановлених судом обставин, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_18 повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, не є суспільно небезпечним, відсутні будь-які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому ним інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що сторони обумовили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20 грудня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкції частини 2 ст. 342 КК України. Зокрема, враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує його покарання, відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

По даному кримінальному провадженню судові витрти відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 грудня 2022 року між прокурором - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000233 від 29 жовтня 2022 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування скасувати.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 грудня 2022 року між прокурором - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000233 від 29 жовтня 2022 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування скасувати.

Роз`яснити сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :