Провадження №11-кп/801/202/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_7 положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 та зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 22.04.1997 по 18.02.2002 включно у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив в його задоволенні з тих підстав, що з 22.04.1997 процесуальний статус ОСОБА_9 змінився з обвинуваченого (підсудного) на засудженого, а тому період з 22.04.1997 по 18.02.2002 не є строком попереднього ув`язнення.

Вважаючи рішення суду незаконним, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями в якій порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам судового провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 22.04.1997 по 18.02.2002 включно у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не перевірені твердження ОСОБА_7 про те, що після набрання щодо нього чинності вироку Херсонського обласного суду від 25.02.1997 його протягом часу з 22.04.1997 по 18.02.2002 не було направлено з слідчого ізолятора УВС Херсонської області до відповідної установи для подальшого відбування покарання, умови перебування ОСОБА_7 у цьому СІЗО вважає фактично катуванням.

Крім того, в результаті неправильного зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі порушуються його права, зокрема, право на помилування. Таким чином, ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, підстав для задоволення апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Висновок суду про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 обґрунтований та базується на наступному.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 засуджений вироком Херсонського обласного суду від 25.02.1997 за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 190, п. п. «б», «г» ст. 93 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України, до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке є його особистою власністю.

22.04.1997 ухвалою Верховного Суду України вирок щодо засудженого ОСОБА_7 залишено без змін.

Постановою Херсонського обласного суду від 22.06.2000 ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 190, п. п. «б», «г» ст. 93 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі з суворим режимом з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Вирок Херсонського обласного суду від 25.02.1997 набрав законної сили 22.04.1997 та звернутий до виконання.

Отже, до засудженого ОСОБА_7 було застосоване попереднє ув`язнення по 22.04.1997, тобто по день набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком Херсонського обласного суду від 25.02.1997 законної сили процесуальний статус ОСОБА_7 змінився з обвинуваченого (підсудного) на засудженого.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до положень розділу І Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Хоча після набрання вироком законної сили засуджений і продовжував перебувати в слідчому ізоляторі, цей строк неможливо вважати попереднім ув`язненням.

Твердження захисника про те, що перебування засудженого ОСОБА_9 в СІЗО УВС Херсонської області фактично є катуванням, оскільки умови утримання у ньому не відповідали законам України та міжнародним стандартам, не є підтвердженим фактом, а тому не береться до уваги.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4