Справа № 148/308/23
Провадження №1-кс/148/68/23
УХВАЛА
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно
Начальник сектору дізнання Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 .
16.02.2023 в ході проведення огляду місця події, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я останнього, яке було оглянуто та вилучено до спеціального пакету Головного слідчого управління Національної поліції України INZ 1034575 з підписами понятих та начальника сектору дізнання Тульчинського РВП.
Постановою дізнавача від 16.02.2023 вилучене посвідчення визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
На думку дізнавача є достатні підстави вважати, що вищевказаний предмет підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна, може містити на собі сліди злочину та підлягає арешту з метою збереження речових доказів, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та необхідністю проведення з ним ряду слідчих дій. В зв`язку з чим дізнавач просить накласти арешт на нього.
В судове засідання начальник сектору дізнання не з`явився. В матеріалах клопотання наявна його заява, в якій він клопотання підтримує та просить розглянути у його відсутність.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності дізнавача, оскільки його неявка не перешкоджає його розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши доводи клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
За змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами є об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що предмет, на який дізнавач просить накласти арешт, підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна, визнаний в кримінальному провадженні речовим доказом, необхідний для встановлення всіх обставин кримінального провадження та проведення з ним слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про можливість його арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання дізнавача - задовольнити.
Визначити строк дії ухвали щодо арештованого майна - до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на начальника сектору дізнання Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1