Справа № 182/186/23
Провадження № 1-кп/0182/560/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2023 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополь в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023 за № 0000006 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, не одружений, раніше судимий:

- 18.11.1997 вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 24.02.1999 в частині покарання скасованого, вважається засудженим за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42, 44 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 03.09.1999 - постанова Солонянського районного суду Дніпропетровської області про застосування ст. 5 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999;

- 20.08.2002 Дніпропетровським обласним судом за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 20.12.2011 умовно-достроково на невідбутий термін 3 роки 2 місяці 12 днів;

- 18.06.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 04.05.2018 умовно-достроково на невідбутий термін 3 місяці 14 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

11 січня 2023 року о 12.25 год. ОСОБА_2 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна зі вказаного будинку, право власності на який належить ОСОБА_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_2 приблизно о 12.25 год. цього ж дня, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця ОСОБА_3 , відчинив хвіртку та потрапив на територію подвір`я домоволодіння належного ОСОБА_3 , де почав шукати майно, яке можна викрасти. Однак в цей час додому повернувся потерпілий ОСОБА_3 , тому, побоюючись бути поміченим, ОСОБА_2 шляхом відкриття дверей літнього туалету, розташованого на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно проник до середини літнього туалету та перебував там, поки його злочинні дії о 12.30 год. не були виявлені та припинені власником домоволодіння ОСОБА_3 .

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: електронного рапорту про подію від 11.01.2023; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.01.2023; заяви потерплого ОСОБА_3 про надання дозволу співробітникам поліції на проведення огляду території домоволодіння; протоколу огляду місця події від 11.01.2023 з доданою до нього фототаблицею; копій документів про право власності на домоволодіння (свідоцтво про право на спадщину за заповітом; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; технічний паспорт на житловий будинок).

16 січня 2023 року прокурор Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023 за № 0000006 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Так, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згодний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с. 9-10). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілим ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в якій останній погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив, що він ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с. 8).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Враховуючи, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілого ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілого, суд вважає, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вчинення ОСОБА_2 даного кримінального проступку не оспорюється.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин; особу винного.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п. 35-37), не працює, має постійне місце проживання (а.п. 34), за місцем проживання характеризується негативно (а.п. 39), є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.п. 41-42). Також суд враховує, що обвинувачений знаходиться на обліку у наркологічному відділенні з 01.02.2012 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів (а.п. 38). На обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.п. 40), не одружений, будь яких утриманців не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі, оскільки обставини, які перешкоджають призначенню даного виду покарання, передбачені ч. 3 ст. 61 КК України, відсутні.

Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 визнання вини, особу обвинуваченого, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1