Справа № 132/2730/20
Провадження № 1-кс/132/591/22
Ухвала
про тимчасовий доступ до речей та документів

22.12.2022р. місто КАЛИНІВКА
Слідчий СВ відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , звернулась 16.12.2022р. до суду із клопотанням про надання тимчасового доступу до матеріалів ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Особа, у володінні якої знаходяться документи, про розгляд клопотання не повідомлялась відповідно до ч.2 ст.163 КПК України.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність на підставі наданих доказів, без технічної фіксації судового процесу.
Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Слідчий у вказаному ж кримінальному провадженні за погодженням із процесуальним керівником 23.02.2022р. звертався до суду з аналогічним клопотанням за наслідком розгляду якого 28.02.2022р. винесено ухвалу про надання тимчасового доступу документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про доходи ОСОБА_4 відповідно до даних ідентифікаційного коду останньої за період часу з 01.01.2014р. по дату отримання ухвали суду.
Незважаючи не вищевикладене, слідчий за погодженням із прокурором 16.12.2022р. повторно звернувся до суду із аналогічним клопотанням.
Ухвала суду згідно вимог ч.2 ст.21 КПК України, ч.ч. 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.11 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-559/0/4-13 від 05.04.2013р. «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» у разі нездійснення представником правоохоронного органу протягом визначеного в ухвалі слідчого судді строку доступу до речей і документів слідчий за погодженням із прокурором або прокурор має звернутись з клопотанням ще раз, зазначивши, крім іншого, обставини, що завадили йому здійснити такий доступ в межах визначеного в ухвалі слідчого судді часу.

Однак, всупереч вказаним вимогам 16.12.2022р. слідчий повторно звернувся до суду з ідентичним клопотанням, не зазначивши при цьому причин невиконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів від 28.02.2022р. та обставин, які завалили йому здійснити такий доступ в межах строку визначеного в ухвалі слідчого судді, зазначивши при цьому лише, що ухвала суду від 28.02.2022р. не була виконана у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації 24.02.2022р.

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно п.4 ч.1 ст.162 КПК України, конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю, відноситься до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в документах.

За положеннями ч.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про інформацію», податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України (надалі ПК України) та іншими законами.

Статтями 20-21 Закону України «Про інформацію» визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Згідно п.п.17.1.9 п.17.9 ст.17 ПК України, платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Відповідно до п.п.20.1.23 п.20.1 ст.20, п.п.21.1.6, 21.1.7 п.21.1 ст.21 ПК України, контролюючі органи мають право: надавати відповідно до закону інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та Державного реєстру страхувальників органам державної влади, Пенсійному фонду України та органам фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи; надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом.

Частинами 2 та 3 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків.

Відомості з Державного реєстру: є інформацією з обмеженим доступом, крім відомостей про взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до додатку 2 до наказу Державної фіскальної служби України «Про функціональні повноваження структурних підрозділів територіальних органів ДФС» №875 від 19.10.2016 року, до функцій і процедур, які здійснюють структурні підрозділи ДПІ/ОДПІ віднесено: формування відомостей про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків фізичною особою, які наявні в інформаційному фонді Державного реєстру центрального рівня та видача фізичним особам відомостей про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків.

Всупереч ч.2 ст.160 КПК України в поданому клопотанні слідчим не конкретизовано обставин, які передбачається довести за допомогою речей і документів, доступ до яких він просить, а також неможливості іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також, беручи до уваги факт того, що слідчий просить надати тимчасовий доступ до інформації про доходи ОСОБА_4 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні, а вказана інформація може бути поширена за згодою особи, якої вона стосується без відповідного судового рішення, суд доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженому прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000278, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2020р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя