Номер провадження: 11-сс/813/1371/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.11.2022 року м. Одеса

Колегіясуддівсудовоїпалати з розглядукримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2022 року за клопотанням старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пужайково Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що слідчим відділом Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001012, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2022р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.1 ст. 263 КК України.
Старший слідчий СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов`язане з застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років із конфіскацією майна, наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому є необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші, менш суворі заходи не забезпечать виконання процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України і його належної поведінки.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2022р. задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, до 18.11.2022р., без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22.09.2022р. і постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник послався на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду, оскільки раніше не вчиняв кримінальні правопорушення, не є людиною, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення або заробляти на життя злочинною діяльністю, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання з цивільною дружиною та донькою, працює будівельником на будовах міста та є єдиним годувальником в сім`ї.

Відсутній ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документи, які знаходяться в розпорядженні слідства, оскільки всі речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення знаходяться в органах досудового слідства, всі необхідні експертизи проведені і всі свідки допитані. Також ОСОБА_7 активно сприяє встановленню всіх обставин події, допомагає слідству, а тому запобіжний захід у виді домашнього арешту є більш доцільним для запобігання виникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процессуального законодавства керується ЗакономУкраїни «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичногозахисту в національному органі.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу э забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених частиною першою цієї статті.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, старшим слідчим СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 14.09.2022р., за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України.

21.09.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання доцільності обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання у виді позбавлення волі, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, та у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178, 183 КПК України, дійшов висновку, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21.09.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов`язане з застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану, що за класифікацією злочинів відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст.178, 331 КПК України, які регламентують обрання запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та належно дослідженими слідчим суддею доказами, які свідчать про можливу причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим, ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до тринадцяти років з конфіскацією майна. Тяжкість покарання у виді реального позбавлення волі, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, те, що підозрюваний офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому останній може мати намір уникнути кримінальної відповідальності та переховуватись від органу судового розслідування і суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не зможе виключити існування ризику того, що перебуваючи на свободі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційної роботи та постійного джерела доходу.

Також наявні ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати на них тиск для зміни ними своїх показань або відмови давати показання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вище зазначене,колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий вид запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії»§ 145, «Гарицьки проти Польщі»§ 47, «Храїді проти Німеччини»§ 40, «Ілійков проти Болгарії»§§ 80-81).
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення цього кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину пов`язаного із застосуванням насильства, за що може загрожувати призначення реального покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не працює не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності у виді реального позбавлення волі, що йому загрожує, може незаконно впливати на потерпілих і свідків кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що судове рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять та в судовому засіданні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи обсяг кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності із тяжкістю можливого покарання у виді реального позбавлення волі, яке йому загрожує, дані про його особу, наявність ознак справжнього суспільного інтересу, а також те, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави вважати, що застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.
В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також в ході розгляду справи в апеляційному суді, стороною захисту не наведено обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже, висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), пов`язане із застосуванням насильства що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та в умовах воєнного стану, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2022 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, строк дії якої припиняється 18.11.2022р.- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09 листопада 2022р.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4