20.01.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/65/23
Провадження № 1-кп/533/29/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000283 від 08.09.2022 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Андрійки Козельщинського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного по мобілізації, який перебуває на посаді командира протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні « молодший сержант», раніше судимого:

03.10.2022 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 020,00 грн (штраф сплачено 26.12.2022),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді командира протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу, в умовах воєнного

стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, а саме 30 липня 2022 не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , час проводив на власний розсуд за адресою реєстрації, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Органом досудового розслідування 24 листопада 2022 року обвинуваченого ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого злочинне діяння ОСОБА_3 було припинено, а вчинений ним злочин завершено.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився вчасно без поважних причин на службу, а саме у військову частину НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та незаконно перебував не за місцем служби до моменту затримання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 5 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану.

19 січня 2023 року у вищезазначеному кримінальному провадженні між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 69 КК України та остаточного призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч.5 ст.407 КК України, а саме у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки .

Далі судом встановлено, що зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки остання відповідає вимогам норм КПК України та КК України.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.5 ст. 407КК України, вину у вчиненні вищезазначеному кримінальному правопорушенні визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання. Цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні судом. Усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримав та прохав її затвердити.

Далі судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та державним обвинувачем.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - в ході досудового розслідування не встановлені.

Окрім цього, прокурор в судовому засіданні надав пояснення, що відсутня обтяжуюча обставина рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив зазначене кримінальне провадження до постановлення Козельщинським районним судом вироку від 03.10.2022.

Також, суд звертає увагу на те, що органом досудового слідства обтяжуюча покарання обставина в обвинуваченні ОСОБА_3 не висувалася. Визнання судом вчинення рецедиву злочинів обставиною, що відповідно до ст. 67КК України, обтяжує покарання, не буде узгоджуватися з положеннями ст. 337КПК України, а також буде порушувати право обвинуваченого на захист, адже стороною обвинувачення не пред`являлася обставина, що обтяжує покарання, а отже й захищатися під час судового розгляду в цій частині він не зможе.

Дана правова позиція підтверджується висновком, викладеним колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 по справі № 138/2748/18.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Також, з метою виконання вироку суду, запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили та з метою в подальшому виконання вироку обрати у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Затвердити угоду від 19.01.2023 між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000283 від 08.09.2022.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23».

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили

Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 24.11.2022 по дату набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України учасником кримінального провадження до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя ОСОБА_1