Справа № 953/2859/23
н/п 1-кс/953/2763/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0003119 від 06.10.2022, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левківка Ізюмського району Харківської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у якому сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, без можливості внесення застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення, зокрема, зазначає, що в провадженні СВ УСБ України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003119 від 06.10.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В клопотанні слідчий вказує, що врезультаті вчинення протиправних дій з 07 квітня 2022 по 10 вересня 2022 збройними силами російської федерації окуповано АДРЕСА_2.

Так, представниками окупаційних військ російської федерації було прийнято рішення звести на в`їздах та виїздах з території АДРЕСА_2 фортифікаційні споруди (блок-пости), з метою використання їх для введення спеціального режиму переміщення місцевого населення окупованою територією.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії Російської Федерації.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що 07.04.2022, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, а саме у АДРЕСА_2, незважаючи на зобов`язання до неухильного додержання Конституції та законів України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, бажаючи налагодити стійкі взаємовідносини з представниками окупаційних військових формувань держави-агресора рф, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, а також збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора, маючи у своєму користуванні сільськогосподарську техніку, а саме чотири трактори, на невстановленому на даний час одному з них, добровільно здійснив перевезення матеріалів для будування фортифікаційних споруд (блок-постів), а саме старих шин, бетонних стовпів та деревини, які знаходились на його подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , у АДРЕСА_2 за координатами: НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, НОМЕР_4 здійснено будівництво фортифікаційних споруд, які представники військових формувань держави-агресора рф використовували в ході ведення агресивної війни проти України у весь період тимчасової окупації Ізюмського району Харківської області.

Разом з цим, ОСОБА_6 не відмовляючись від свого злочинного умислу, направленого на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, а також збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора, продовжував вчиняти дії, спрямовані на його реалізацію.

Так, приблизно в кінці червня на початку липня 2022 року (більш точний час в ході досудового слідства на теперішній час не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території АДРЕСА_2, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно вказав представникам окупаційних російських військ на вільне помешкання свого односельчанина за адресою: АДРЕСА_2 , чим передав його у користування останніх, в результаті чого вказане приміщення протягом двох місяців використовували представники воєнізованих формувань російської федерації, які були залучені до ведення агресивної війни проти України.

Також встановлено, що в період час у з 07.04.2022 по 10.09.2022, ОСОБА_6 маючи навики у сфері ремонту легкових транспортних засобів, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на продовження реалізації свого злочинного умислу, на прохання представників держави-агресора добровільно, шляхом надання слюсарних інструментів здійснював ремонт транспортних засобів військовослужбовців збройних сил російської федерації, яка вийшла з ладу під час руху по території України, а саме автомобіль ВАЗ 2108, червоного кольору, та ВАЗ 2105 темно-червоного кольору.

Слідчий вказує, що 23.02.2023 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208, 615 КПК України, та цього ж дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; інформацією отриманою на виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40, 41 КПК України; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколом огляду місця події.

24.02.2023 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 днів, тобто до 23.04.2023 включно, без визначення розміру застави.

12.04.2023 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_20 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23.05.2023.

Як вказує слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 23.04.2023 є неможливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно встановити та виклики додаткових осіб, яких можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження і яких планується допитати в якості свідків; отримати відповідь на запит слідчого від «Ізюмської центральної міської лікарні», щодо перебування підозрюваного ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра та нарколога; отримати відповідь на запит слідчого від Ізюмського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо характеристики підозрюваного ОСОБА_6 ; призначити амбулаторну судово-психіатричну експертизу, щодо визначення психічного стану підозрюваного ОСОБА_6 ; провести слідчий експеримент з підозрюваним, згідно зі ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.

Результати проведення вказаних слідчих, процесуальних дій мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх проведення потребує додаткового часу.

Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного посилаючись на необгрунтованість повідомленої його підзахисному підозри, недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні, дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що не визнає себе винуватим в обсязі повідомленої підозри. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, намірів переховуватись та впливати на свідків не має, навпаки свідки, на які посилається слідчий у клопотанні, оговорюють його.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СВ УСБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003119 від 06.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2023, підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 23.02.2023 о 15:10 год., в порядку ст. 208, 615 КПК України.

23.02.2023 о 20:00 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, тобто у вчиненні умисних протиправних дій, що виразились у передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території , а також збройним та воєнізованим формуванням держави - агресора.

24.02.2023 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.04.2023 включно, без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 12.04.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 23.05.2023.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2023, у зв`язку з необхідністю встановлення та допиту свідків, призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведення слідчих та процесуальних дій.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, яке є нетяжким злочином. Санкція частини 4 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер нетяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив:

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 35 (тридцять п`ять) днів - до 23 травня 2023 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 23 травня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1