У Х В А Л А
Іменем України
26 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
підозрюваного: ОСОБА_4 ,
захисника: адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, не одруженого, не працюючого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 26.11.2022 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим СВ Відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000575 від 24.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 23.11.2022 перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 . Близько 23:00 години, перебуваючи у ванній кімнаті за місцем проживання, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 почав наносити удари кулаками рук в область голови. Після цього взявши ОСОБА_7 за волосся, ОСОБА_4 витягнув останню з ванної кімнати та поволік до кімнати де кинув на ліжко та користуючись тим, що ОСОБА_7 не зможе чинити реального опору дорослому чоловіку, ОСОБА_4 застосовуючи психічне насильство, розмовляючи на підвищених тонах, використовуючи елементи залякування продовжував наносити тілесні ушкодження.

В подальшому, не припиняючи застосування психічного насильства, взяв ОСОБА_7 за волосся та направився до кухні. Перебуваючи у кухонному приміщенні, маючи прямий злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі людини, протиправно, відкрито, без дозволу ОСОБА_7 , нехтуючи вимогами статей 3, 19, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, усвідомлюючи та користуючись тим, що ОСОБА_7 фізично не могла чинити рівний опір дорослому чоловіку та перебувала у наляканому стані, ОСОБА_4 застосовуючи фізичну силу та тримаючи останню, завів обидві руки за спину та зав`язав кисті рук шнуром від подовжувача та пальці рук перев`язав ізолентою. Окрім того, ОСОБА_4 зав`язав ноги ОСОБА_7 шнурком, чим остаточно позбавив її можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування.
В подальшому, ОСОБА_4 посадив ОСОБА_7 навпроти себе у кухонному приміщенні та продовжував застосовувати психічне насильство яке супроводжувалось у обливанні рідиною, плював в обличчя слиною та погрожував застосуванням фізичного насильства.

Близько 05:00 години 24.11.2022 ОСОБА_4 припинивши психологічне насильство, взяв ОСОБА_7 собі на руки та відніс до кімнати де положив останню на ліжко, приліг поруч із ОСОБА_7 та заснув. Після цього, ОСОБА_7 усвідомивши що ОСОБА_4 спить, попрямувала до кухні з метою звільнити свої руки перерізавши шнурок ножем. Після неодноразових намагань звільнитись, ОСОБА_7 впала на підлогу та перебуваючи на підлозі заснула.

Близько 08:00 години ОСОБА_4 прокинувся та попрямував до кухні де помітив ОСОБА_7 на підлозі. Взявши на руки останню, ОСОБА_4 попрямував до кімнати де положив на ліжко ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 благала про допомогу, щоб він викликав карету швидкої допомоги оскільки їй було дуже зле, на що ОСОБА_7 отримала категоричну відмову. Після цього, ОСОБА_4 одягнувшись, покинув приміщення домоволодіння та попрямував у невідомому напрямку.

Близько 10:00 години, ОСОБА_7 прокинулась, помітивши що ОСОБА_4 немає у домоволодіння попрямувала до вхідних дверей де змогла відчинити вхідні двері, вийшла на ганок та почала кричати про допомогу. Через деякий час, ОСОБА_7 помітила біля паркану домоволодіння автомобіль працівників поліції, які перелізли через паркан та розв`язали ОСОБА_7 та викликали карету швидкої допомоги. Відповідно до виписки МКЛ ШМД № 34564 ОСОБА_7 заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, гострий живіт.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань.
Окрім того, не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 24.11.2022 точної години встановити не вдалося, в період воєнного стану (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в останній раз продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ від 15.08.2022) подолавши опір ОСОБА_7 , а саме зв`язавши їй руки і ноги мотузками та кабелями, помітив в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки «ZTE Blade 2020», в корпусі темно-синього кольору, що належить ОСОБА_7 , після чого в нього виник злочинний протиправний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вищевказаним мобільним телефоном.
Реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів та передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_4 усвідомлючи, що він остаточно позбавив ОСОБА_7 можливості вільно пересуватися, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «ZTE Blade 2020», в корпусі темно-синього кольору, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму близько 3500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.
За підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України в порядку ст. 208 КПК України о 18:10 год. 24.11.2022 затримано: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, якому 25.11.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколами допитів свідків, протоколом огляду місця події, протоколом затримання.

ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного та стабільного джерела прибутку, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих чинників та схильність підозрюваного до вчинення майнових злочинів.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків оскільки відсутність стійких соціальних зв`язків, а також стабільного джерела прибутку можуть лише підштовхувати підозрюваного до продовження вчинення злочинів.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 нетяжкого злочину та ризиків визначених п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду (з метою ухилення від покарання яке йому загрожує); 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (зокрема, предмети злочину, які не знайдені); 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших учасників кримінального провадження (з метою перешкодити дати правдиві покази на досудовому слідстві та в суді); 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (з метою перешкодити здобути докази у провадженні); 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо поданого клопотання, просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000575, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 23.11.2022 перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 . Близько 23:00 години, перебуваючи у ванній кімнаті за місцем проживання, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 почав наносити удари кулаками рук в область голови. Після цього взявши ОСОБА_7 за волосся, ОСОБА_4 витягнув останню з ванної кімнати та поволік до кімнати де кинув на ліжко та користуючись тим, що ОСОБА_7 не зможе чинити реального опору дорослому чоловіку, ОСОБА_4 застосовуючи психічне насильство, розмовляючи на підвищених тонах, використовуючи елементи залякування продовжував наносити тілесні ушкодження.

В подальшому, не припиняючи застосування психічного насильства, взяв ОСОБА_7 за волосся та направився до кухні. Перебуваючи у кухонному приміщенні, маючи прямий злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі людини, протиправно, відкрито, без дозволу ОСОБА_7 , нехтуючи вимогами статей 3, 19, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, усвідомлюючи та користуючись тим, що ОСОБА_7 фізично не могла чинити рівний опір дорослому чоловіку та перебувала у наляканому стані, ОСОБА_4 застосовуючи фізичну силу та тримаючи останню, завів обидві руки за спину та зав`язав кисті рук шнуром від подовжувача та пальці рук перев`язав ізолентою. Окрім того, ОСОБА_4 зав`язав ноги ОСОБА_7 шнурком, чим остаточно позбавив її можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування.
В подальшому, ОСОБА_4 посадив ОСОБА_7 навпроти себе у кухонному приміщенні та продовжував застосовувати психічне насильство яке супроводжувалось у обливанні рідиною, плював в обличчя слиною та погрожував застосуванням фізичного насильства.

Близько 05:00 години 24.11.2022 ОСОБА_4 припинивши психологічне насильство, взяв ОСОБА_7 собі на руки та відніс до кімнати де положив останню на ліжко, приліг поруч із ОСОБА_7 та заснув. Після цього, ОСОБА_7 усвідомивши що ОСОБА_4 спить, попрямувала до кухні з метою звільнити свої руки перерізавши шнурок ножем. Після неодноразових намагань звільнитись, ОСОБА_7 впала на підлогу та перебуваючи на підлозі заснула.

Близько 08:00 години ОСОБА_4 прокинувся та попрямував до кухні де помітив ОСОБА_7 на підлозі. Взявши на руки останню, ОСОБА_4 попрямував до кімнати де положив на ліжко ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 благала про допомогу, щоб він викликав карету швидкої допомоги оскільки їй було дуже зле, на що ОСОБА_7 отримала категоричну відмову. Після цього, ОСОБА_4 одягнувшись, покинув приміщення домоволодіння та попрямував у невідомому напрямку.

Близько 10:00 години, ОСОБА_7 прокинулась, помітивши що ОСОБА_4 немає у домоволодіння попрямувала до вхідних дверей де змогла відчинити вхідні двері, вийшла на ганок та почала кричати про допомогу. Через деякий час, ОСОБА_7 помітила біля паркану домоволодіння автомобіль працівників поліції, які перелізли через паркан та розв`язали ОСОБА_7 та викликали карету швидкої допомоги. Відповідно до виписки МКЛ ШМД № 34564 ОСОБА_7 заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, гострий живіт.

Окрім того, не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 24.11.2022 точної години встановити не вдалося, в період воєнного стану (введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в останній раз продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ від 15.08.2022) подолавши опір ОСОБА_7 , а саме зв`язавши їй руки і ноги мотузками та кабелями, помітив в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки «ZTE Blade 2020», в корпусі темно-синього кольору, що належить ОСОБА_7 , після чого в нього виник злочинний протиправний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вищевказаним мобільним телефоном.
Реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів та передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, ОСОБА_4 усвідомлючи, що він остаточно позбавив ОСОБА_7 можливості вільно пересуватися, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «ZTE Blade 2020», в корпусі темно-синього кольору, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму близько 3500 гривень.
24 листопада 2022 року о 18:10 год. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину.
25 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2. ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, що супроводжувалось заподіянням потерпілій фізичних страждань;
- ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000575 від 24.11.2022; протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2022; виписки із медичної карти стаціонарного хворого №34564; протоколу огляду місця події від 24.11.2022; протоколів допиту потерпілого від 24.11.2022; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.11.2022; пояснень від 24.11.2022; протоколів допитів свідків від 25.11.2022; фото таблиці; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, непрацюючий, неодружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. В той же час, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину який вчинено із застосуванням насильства.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання ж підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_4 має місце реєстрації та постійне місце проживання, має позитивну характеристику за місцем проживання, не спростовує наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Таким чином, оскільки вказаний злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 18:10 год. 22 січня 2023 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 січня 2023 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя