УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 Справа №607/4570/21

Провадження №1-кп/607/267/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0000089 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0000089 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому кримінальному провадженні, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 05 січня 2023 року.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора вказавши, що прокурором в клопотанні не наведено жодних нових обставин, в обґрунтування викладених ним ризиків. Обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою протягом тривалого строку. Станом на даний час допитано всіх потерпілих. Нових ризиків та наявність існування таких, які б свідчили про необхідність продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , прокурором не доведено.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, додатково вказавши, що ризики наведені прокурором не підтверджені жодними доказами. Обставини, викладені прокурором в клопотанні, не відповідають фактичним обставинам справи. Наведені прокурором ризики, є лише його припущеннями. Тому вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, застосувавши до нього домашній арешт.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, якою суд керується в силу вимог ч. 2 ст. 331 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2022 року, під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 05 січня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує:

- тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченому та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим;

- наявність у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області чотирьох обвинувальних актів щодо ОСОБА_4 , багатоепізодність обвинувачення;

- дані про особу обвинуваченого: його вік, відсутність у нього законного джерела доходу, місця реєстрації, міцних соціальних зв`язків; репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, і знову, він обвинувачується у вчиненні ряду багатоепізодних злочинів;

- в межах даного кримінального провадження обвинувачений неодноразово не з`являвся в судові засідання, оголошувався в розшук, оскільки місце перебування його було встановити не можливо.

Таким чином, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, наведені прокурором у клопотанні про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які доведені прокурором в судовому засіданні, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, що доведені у судовому засіданні, під час розгляду клопотання, прокурором не доведено.

Враховуючи наявність вищевказаних ризиків, а також злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , їх багатоепізодність, особу обвинуваченого, суд вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, беручи до уваги обставини, за яких було вчинено злочини, характер та наслідки їх вчинення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого менш суворого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло цілодобово.

Також, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Окрім цього, потерпілий ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про скасування ухвали суду від 28 листопада 2022 року, якою на нього накладено грошове стягнення в розмірі 5200 гривень, посилаючись на те, що з 28 по 29 листопада 2022 року перебував на роботі в м. Києві.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення заяви потерпілого.

Заслухавши клопотання потерпілого та думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

28 листопада 2022 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у кримінальному провадженні №0000089 від 01 лютого 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, на потерпілого ОСОБА_6 накладено грошове стягнення у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень за неявку в судове засідання без поважних на це причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 147 КПК України суд, визнавши доводи особи обґрунтованими, може самостійно скасувати ухвалу про накладення грошового стягнення, а в іншому випадку - призначає судове засідання для розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.

Враховуючи вимоги КПК України, беручи до уваги обставини, зазначені потерпілим у клопотанні щодо поважності причини його неявки в судове засідання, призначене на 28 листопада 2022 року, у зв`язку із перебуванням на роботі в м. Києві, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання потерпілого ОСОБА_6 та скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2022 року.

Керуючись ст.ст. 147, 177, 178, 181, 194, 202, 331, 392, 393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: з`являтися до суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду.

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2022 року про накладення на потерпілого ОСОБА_6 грошового стягнення у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень.

Встановити строк дії ухвали, в частині застосованого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , до 23 год. 59 хв. 28 лютого 2023 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 передати на виконання в Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а обвинувачений ОСОБА_4 негайно доставляється до місця проживання та звільняється з-під варти.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1