02.02.2023
Справа № 642/417/23
Провадження № 1-кс/642/199/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованної прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколово Зміївського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який перебуває на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетного артилерійського взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання «солдат», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Харківської спеціалізованної прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить продовжити йому строк запобіжного заходу на 60 дній, але не пізніше ніж до підготовчого судового засідання.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, перебуває кримінальне провадження №0001244 від 02.12.2022 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетного артилерійського взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.11.2022 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 та у період з 10.11.2022 та до 14.11.2022, в умовах воєнного стану, незаконно, постійно перебував поза межами території військової частини НОМЕР_1 , проводивши час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим чиним вчинив злочин, передбачений, ч .5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з відпустки, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім цього солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетного артилерійського взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, при невстановлених обставинах та в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 01.12.2022, не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, обернув на свою власність, таким чином придбав запал УДЗ «334-53-88», запал УЗРГМ-2 « НОМЕР_2 », корпус гранати РГН, корпус гранати РГД-5, один автоматний магазин з тридцятьма набоями калібру 5,45 мм., які він зберігав та носив при собі, а саме у своїй сумці яка знаходилась при ньому, без передбаченого законом дозволу.

01.12.2022 року о 17 год. 01 хв. до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області зі служби «102» надійшло повідомлення, про те, що 01.12.2022 року о 16 год. 59 хв. за адресою: м. Харків, вул. Горбанівська, 1, під час складання адміністративних матеріалів на солдата ОСОБА_5 , та в ході поверхневої перевірки виявлено дві гранати з відокремленими підривачами та один автоматний магазин з тридцятьма набоями калібру 5,45 мм.

В ході проведення огляду місця події 01.12.2022 року в період часу з 18 год. 20 хв. по 18 год.50 хв. за адресою: м. Харків, вул. Горбанівська, 1 за участі солдата ОСОБА_5 в сумці яка знаходилась при ньому було виявлено - гранату РГН, гранату РГД-5; запал УЗРГМ «129-83УЗРГМ-2-583», запал УДЗ «334-53-88», один автоматний магазин з тридцятьма набоями калібру 5,45 мм.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи корпусом гранати РГН промислового способу виготовлення, в окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься; запал УДЗ - «334-53-88», промислового способу виготовлення. Являється вибуховим пристроєм, не призначеним для ураження живої сили і до категорії бойових припасів не належить; корпусом ручної осколкової гранати РГД-5 промислового способу виготовлення. В окремому стані до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься; уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2 - «129-83УЗРГМ-2-583» промислового способу виготовлення. Являється вибуховим пристроєм, не призначений для ураження живої сили і до категорії боєприпасів не відноситься. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГН з запалом до УДЗ «334-53-88», утворюють ручну гранату яка відноситься до категорії боєприпасів. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГД-5 з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2 - « НОМЕР_2 » утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів.

Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи надані на дослідження 30 патронів є бойовими проміжними патронами, калібру 5,45*39АК. 15 патронів придатні для стрільби, зовнішній вигляд та технічний стан 15 патронів що залишилися у сукупності за результатами експериментальної стрільби дають підстави припускати що вони також придатні для стрільби. Надані для дослідження 30 патронів калібру 5,45*39 АК є бойовими проміжними патронами призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомат, кулемет). Надані на дослідження 30 патронів виготовлені промисловим способом (виробництво СРСР), чим вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

03.12.2022 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001145 від 03.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2022 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.02.2023.

30.12.2022 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001244 від 02.12.2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

20.01.2023 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень під №0001244 від 02.12.2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та під №0001145 від 03.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, об`єднані в одне провадження під №0001244 від 02.12.2022.

23.01.2023 обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.

27.01.2023 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повернуто прокурору для приведення угоди про визнання винуватості у відповідність до вимог ст. 472 КПК України.

Вважаючи вказане рішення таким, що не відповідає вимогам КПК України, прокурором 30.01.2023 подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду.

В той же час, зважаючи, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 03.02.2023 виникла необхідність у його продовжені до проведення підготовчого судового засідання, після засідання Харківського апеляційного суду.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 прокурор підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 03.12.2022; показами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які повідомили про факт нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки ОСОБА_5 ; матеріалами службового розслідування по факту нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Сторона обвинувачення вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетного артилерійського взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до суду;

- незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для гр. ОСОБА_5 , незаконно впливати, свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину.

Разом з тим, сторона обвинувачення вказує, що неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_5 , може чинити тиск на свідків.

Водночас, військовослужбовці Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 , як і сам ОСОБА_5 , озброєні штатною та груповою зброєю і боєприпасами, що сприяє безперешкодному доступу до них з боку ОСОБА_5 , який на теперішній час, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та може використати зброю з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або скоїти новий злочин із застосуванням зброї.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_5 , являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини НОМЕР_1 не зверталися із письмовим зобов`язанням щодо поручительства та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому не продовження відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови переховування від суду та вчинення тиску на свідків, понятих експертів у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_5 , незважаючи на наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу надасть йому можливість впливати на свідків, понятих, експертів.

Сторона обвинувачення зазначає, що за таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Застосування до ОСОБА_5 , менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, що має постійне місце реєстрації та проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001244 від 02.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України.

03.12.2022 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001145 від 03.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2022 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, а саме до 03.02.2023, з визначенням суми застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 49 620 гривень.

30.12.2022 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001244 від 02.12.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, та санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння та і особи підозрюваного.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, обґрунтованість підозри була предметом перевірки в ході судового розгляду при обранні міри запобіжного заходу вищевказаним судовим рішенням.

Вищезазначені обставини свідчать, про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, встановлених чинним законодавством, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова 19.12.2022, суд приходить до висновку, що вказані ризики не зменшились, тому обраний відносно нього запобіжний захід слід продовжити.

Дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не є достатньою підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином слідчий суддя вважає, що подане клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Зважаючи, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 03.02.2023 виникла необхідність у його продовжені до проведення підготовчого судового засідання, після засідання Харківського апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованної прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, але не пізніше ніж до підготовчого судового засідання.

Термін дії ухвали до 01.04.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.02.2023.

Слідчий судя ОСОБА_1