У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2023 Справа №607/5407/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001286 від 01 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , хворіє на хронічний вірусний гепатит «С», туберкульоз, раніше судимого:

-15.09.1993 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 2 роки, із конфіскацією майна;

-22.08.1996 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.141 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 2 роки, із конфіскацією майна;

-21.06.2000 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 4 роки із конфіскацією майна;

-12.01.2006 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 4 роки;

-27.12.2010 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 3 роки 6 місяців;

-02.04.2015 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 4 роки, звільнений 04.11.2016 року умовно-достроково, не відбутий термін покарання 8 місяців, 16 днів.

-04.02.2022 Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту на термін 4 місяці. Звільнений 01.08.2022 року по відбуттю терміну покарання.

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2023 рокустарший слідчий СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001286 від 01.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 14.08.2022 близько 08:30 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Рукавичка»», що за адресою: вул. Новий Світ, 1А, м. Тернопіль, повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 14.08.2022 близько 08:30 год., перебуваючи у магазину «Рукавичка»», що за адресою: вул. Новий Світ, 1А, м. Тернопіль, діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення взяв із торгових стелажів, розміщених у торгівельному залі вище вказаного магазину, три гелі для гоління торговельної марки «Gillette» Series Sensitive для чутливої шкіри об`ємом 200 мл. та вартістю за одиницю 122,93 гривень, які сховав під верхній одяг в який був одягнений.

Після цього, ОСОБА_4 не розрахувавшись за товар покинув приміщення магазину «Рукавичка»», що за адресою: вул. Новий Світ, 1А, м. Тернопіль, м. Тернопіль, чим спричинив ТОВ «Львівхолод» майнову шкоду на загальну суму 368,79 грн.

Окрім цього, 31.08.2022 близько 13:22 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Інтер буд +», що за адресою: АДРЕСА_2 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 31.08.2022 близько 13:22 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Інтер буд +», що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення взяв із торгівельного залу вище вказаного магазину, сушарку для білизни підлогової торговельної марки «Comfort Delux» 17 метрів у заводському упакуванні та вартістю 770 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 не розрахувавшись на касі за сушарку для білизни покинув приміщення магазину «Інтер буд +», що за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив ФОП « ОСОБА_7 » майнову шкоду на загальну суму 770 грн.

Окрім цього, 04.09.2022 близько 09:10 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Сім-23»», що за адресою: АДРЕСА_3 , повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 04.09.2022 близько 09:10 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Сім-23»», що за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення взяв із торгових стелажів, розміщених у торгівельному залі вище вказаного магазину, товарно-матеріальні цінності, а саме: натуральну смажену мелену каву «Lavazza Qualita Oro» в упаковці масою нетто 250 г., вартістю 182,33 грн., смажену мелену каву «Lavazza IL Mattino» масою нетто 250 г. та вартістю 128 грн., два дезодоранти торговельної марки «Old Spice»» White Water» об`ємом 50 мл., вартістю 70,66 грн. за одиницю, які сховав під верхній одяг в який був одягнений.

Після цього, ОСОБА_4 не розрахувавшись на касі, з викраденим майном покинув приміщення магазину «Сім-23», що за адресою: вул. Шептицького, 5А, м. Тернопіль, чим спричинив ТОВ «Клевер Сторс» майнову шкоду на загальну суму 451,65 грн.

Окрім цього, 04.09.2022 близько 09:56 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», що за адресою: вул. Торговиця (Живова), 9, м. Тернопіль, повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 04.09.2022 близько 09:56 год., перебуваючи у магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», що за адресою: вул. Торговиця (Живова), 9, м. Тернопіль діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення взяв із торгових стелажів, розміщених у торгівельному залі вище вказаного магазину наступні товари: зарядний пристрій «Power Bank VO-3436» 20000 mAh та вартістю 263,90 грн., парасолю «Linea Style VO-7906» жіночу складну вартістю 249,90 грн., металічні бокорізи 16 см. №6 «HI144» вартістю 59,90 грн. які сховав під верхній одяг в який був одягнений.

Після цього, ОСОБА_4 не розрахувавшись на касі за товари, покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», що за адресою: АДРЕСА_4 , чим спричинив ФОП « ОСОБА_8 » майнову шкоду на загальну суму 837,60 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

31 січня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, на думку слідчого, є підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, зазначених у ньому, просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 адвокатОСОБА_5 вважає, що клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до задоволення не підлягає, оскільки підозрюваний хворіє важким захворюванням та змушений буде відвідувати лікувальний заклад з метою отримання медикаментів.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, при цьому їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001286 від 01 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

31 січня 2023 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно та в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР №0001286 від 01 вересня 2022 р.; протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.08.2022; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 06.10.2022; протоколом огляду відеозапису від 05.10.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2022; заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2022; протоколом огляду (відеозапису) від 10.09.2022; заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2022; протоколом огляду (відеозапису) від 24.01.2023; заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.01.2023; протоколом огляду (відеозапису) від 24.01.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, до нього необхідно застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт.

При цьому, слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 . Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини, його протиправна поведінка є систематичною, відтак не маючи законних джерел отримання доходів, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та схильність до протиправної поведінки.

Доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом погроз чи вмовляння, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та судовий розгляд.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Окрім цього, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде необхідним для забезпечення виконання підозрюваних покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам і буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, водночас більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. по 06:00 год. за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності та крім випадків повітряної тривоги, для прямування в укриття та перебування в ньому, та покладення обов`язків у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України. При цьому, суд враховує, що підозрюваний на даний час хворіє важкими захворюваннями, проходить амбулаторно курс лікування у КНП «Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер», відтак змушений його відвідувати періодично для коригування лікарем призначеного лікування.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Разом з тим, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру 31 січня 2023 року, тому з урахуванням положень ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 30 березня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001286 від 01 вересня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком по 30 березня 2023 року.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 30 березня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1