У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002428 від 25.10.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186; ч. 4 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Бургунка Херсонської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, без місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186; ч. 4 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Копію даного клопотання з доданими документами підозрюваний та захисник отримали за три години до розгляду клопотання, що ними не заперечувалося у судовому засіданні.

В провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУНП в місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження №0002428 від 25.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186; ч. 4 ст. 187 КК України.

Виклад фактичних обставин
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме:

-28.05.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки:

-10.10.2019 Сватівським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання по даному вироку з покарання призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2019, визначено остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців.

Таким чином ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення на території Солом`янського району міста Києва за наступних обставин.

24.02.2022 року згідно Указу Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб.

14.03.2022 року згідно Указу Президента України № 133/2022, у зв?язку 3 триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відбулась часткова зміна статті 1 Указу Президента у країни від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

25.05.2022 року згідно Указу Президента України №341/2022 у зв?язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російсько Федерації проти України, відбулась часткова зміна статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-1X (зі змінами, внесеними указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-1X), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

17 серпня 2022 року згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-IX затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в України від 12.08.2022 №573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 24.10.2022 року, близько о 22 годині 30 хвилин перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Іскрівська 6, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 здійснив дії направлені на пошук особи, яка може стати об?єктом його злочинних дій. В ході даного пошуку ОСОБА_4 побачив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обрав її в якості жертви своїх злочинних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в умовах запровадженого воєнного стану на території України, повторно, протиправно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та, діючи відкрито, незважаючи на присутність потерпілої, яка усвідомлювала відкритий характер викрадення її майна, та ігноруючи її зауваження, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілої, викрав чуже майно, а саме:

- сумку шкіряну чорного кольору, вартістю 500 гривень;

- грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, номіналом 1000 (тисяча) гривень 2 купюри, 500 ( п`ятсот) гривень 2 купюри;

- гаманець білого кольору, вартістю 200 гривень;

- паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який матеріального збитку для потерпілої не становить.

Після чого, ОСОБА_4 , схопивши сумку із вищевказаним майном намагався покинути місце вчинення злочину, проте в цей час потерпіла ОСОБА_7 почала кликати про допомогу та його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Всього, ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3700 ( три тисячі сімсот) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім цього, 02.11.2022 приблизно о 20 годині 30 хвилин, пересуваючись вздовж вулиці Єреванської у місті Києві ОСОБА_4 здійснив дії направлені на пошук особи, яка може стати об?єктом його злочинних дій. В ході даного пошуку ОСОБА_4 побачив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , яка знаходилась між сквером «Платівка» за адресою: АДРЕСА_2 та багатоповерховим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 розмовляючи по телефону із пакетом і сумкою у руці, та ОСОБА_4 вирішив вчинити напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечний для життя та здоров`я особи, вчинений в умовах воєнного стану, почав йти швидким кроком до потерпілої ОСОБА_9 , яка в цей час зупинилась із пакетом і сумкою в руці між сквером «Платівка» за адресою: місто Київ вул. Іскрівська, 1 та багатоповерховим житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 та нахилилась, для того щоб покласти пакет і сумку на землю, і підіймаючись побачила ОСОБА_4 , який направляється в її бік швидким кроком використовуючи нецензурну лайку. Підійшовши притул до потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_4 вдарив головою потерпілу у лоб, завдавши останній фізичного болю, після чого з метою подолання можливого опору з боку потерпілої ОСОБА_9 дістав із лівої кишені ніж із світлою рукояткою, який тримаючи у лівій руці почав погрожувати ним потерпілій ОСОБА_9 , таким чином застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я останньої. В свою чергу ОСОБА_9 відчуваючи реальну загрозу для свого життя та здоров`я почала тікати в протилежну сторону від ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 схопив пакет, в якому знаходились продукти харчування, а саме: яйця, дві упаковки хліба, сир, чай чорний з бергамотом, борошно, ковбасу «Телячу» на загальну суму 331 гривню 85 копійок і сумку вартістю 70 гривень 00 копійок в якій знаходились: корм для собак, свинячий балик та куряче філе на загальну суму 167 гривень 50 копійок та банківська картка, яка матеріальної цінності не становить, із землі, належні потерпілій та покинув місце вчинення злочину тікаючи у бік житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 проте в цей час свідок ОСОБА_10 наздогнав його та відібравши два пакети у ОСОБА_4 побачив у руках ОСОБА_4 ніж, відступив назад та останній втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

А всього, ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 569 гривень 35 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Обґрунтування клопотання та позиція учасників кримінального провадження
04.11.2022 о 00:40 годині в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (фактичний час затримання 03.11.2022 о 21:00 годині).
04.11.2022 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186; ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно із клопотанням, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

?Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2022 року;
?Протоколом огляду місця події від 25.10.2022;
?Протоколом огляду місця події від 25.10.2022;
?Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 26.10.2022;
?Протоколом допиту свідку ОСОБА_8 від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.10.2022;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 25.10.2022 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.10.2022;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.10.2022;
?Протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28.10.2022;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_7 від 28.10.2022;
?Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2022 року;
?Відомостями та обставинами встановленими під час огляду місця події від 02.11.2022, під час якого було виявлено місце вчинення кримінального правопорушення;
? Відомостями та обставинами встановленими під час огляду місця події від 02.11.2022, під час якого було виявлено та вилучено ніж із світлою рукояткою ;
?Відомостями та обставинами встановленими під час огляду місця події від 02.11.2022, під час якого було виявлено пакет білого кольору та сумку;
?Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.11.2022 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.11.2022 року;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 03.11.2022 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.11.2022 року;
? Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 03.11.2022 року;
? Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.11.2022 року;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 03.11.2022 року;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.11.2022 року;
?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 03.11.2022 року;
?іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.
У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, санкція за найтяжчий покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. З урахуванням викладеного, а також наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 , необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки за найтяжчий вчинений злочин за законом передбачено покарання строком від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна та згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- впливати на потерпілих, свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав. У своєму виступі прокурор вказав на ключові аспекти клопотання, зокрема, на доведеність обґрунтованості підозри та ризики, пояснив позицію сторони обвинувачення стосовно долучення конкретних доказів до клопотання.

За твердженням сторони обвинувачення, застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним заходом для досягнення дієвості кримінального провадження та запобігання існуючим ризикам.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, враховуючи те, що підозрюваний хворий на епілепсію, після АТО має проблеми зі здоров`ям.

Підозрюваний підтримав захисника, зазначив, що обіцяє суду виконувати покладені на нього обов`язки. Просить обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі. Додатково зазначив, що йому необхідно лікування, оскільки він хворий на ВІЧ, Гепатит С, має дружину, яка зараз є вагітною.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Мотивація суду
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

При цьому, порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к), з питання порушеного заявниками у даному зверненні (застосування запобіжного заходу) регламентує таке.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України), відповідно останні застосовуються тільки при дійсності цих даних.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк 15 років, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції та практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя повинен дослідити такі обставини:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Слідчий суддя досліджуватиме обставини, зазначені у пункті 4 вище, в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення. Слідчий суддя також наголошує, що на цьому етапі провадження оцінюються докази лише стосовно доведення чи спростування обставин, які дають судді підстави вважати, що до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід.

Наявність обґрунтованої підозри
Прокурор зазначив, що про підозру було належно повідомлено, і що вона повністю обґрунтовується наявними доказами. ОСОБА_4 не заперечив проти вручення йому підозри.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України).

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня, як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Відповідно до практики ЄСПЛ вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування, та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження (справи «Котій проти України», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Гусинський проти Росії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких зазначено у клопотанні.

При цьому, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація, здійснюється судом під час судового розгляду справи.

З урахуванням того, що (1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України ), а (2) слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Проаналізувавши долучені до даного клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Уважати підозру не прийнятною не можливо, оскільки стороною обвинувачення надано важливі дані та які вказують на те, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини, має бути забезпечена судом.

Адже факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186; ч. 4 ст. 187 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор
Далі слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідча суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами.

Сторона обвинувачення зазначає про чотири такі ризики.

Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду
Прокурор зазначив, що, повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, крім того останній місця реєстрації на території України не має, офіційно не працевлаштований, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та, в подальшому, суду.

Слідчий суддя погоджується, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України також слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватися в межах України, оскільки має для цього можливість та може бути у цьому зацікавленим. При цьому, ймовірність переховування значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його можливу причетність до зазначеного злочину. Тому, з урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Утім, для всебічної оцінки обставин справи слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.
Прокурор вказує, що ОСОБА_4 вчинив умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи та був виявлений на місці вчинення кримінального правопорушення свідками, що може свідчити про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може погрожувати потерпілим жіночої статі у даному кримінальному провадженні та свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку суду, підозрюваний буде мати реальну можливість спілкуватись зі свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Вказане стосується й потерпілого, оскільки він є менш захищеним в цій ситуації та потребує більшої уваги в частині захисту зі сторони органів держави.

Таким чином, вказаний ризик є також доведеним.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення
Прокурор вказує що, ОСОБА_4 не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові злочини майнового характеру.

Таким чином, вказаний ризик є також доведеним.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню
Прокурор вказує, що ОСОБА_4 може зникнути та перебувати тривалий час у розшуку на зазначене вказує те, що він офіційно не працюючий, місця реєстрації на території України не має, дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язкiв, що не перешкоджатиме останньому покинути місто Київ, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

На думку слідчого судді, вказаний ризик є достатньо обґрунтованим, за обставин, повідомлених прокурором.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні
Сторона обвинувачення зазначає про те, що інші запобіжні заходи неможливо застосувати, зважаючи на те, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Відповідно ж до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органу досудового розслідування або суду, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Наявність вказаних ризиків стосовно підозрюваного, дій, до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

З урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід є пропорційним меті, тобто забезпеченню кримінального провадження. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантують можливості запобігти ризикам, зазначеним у частині 1 статті 177 КПК України. Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

В свою чергу, документів на спростування доводів, наведених слідчим в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також медичних документів щодо неможливості тримання під вартою підозрюваного.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевказане та дані про особу підозрюваного, в їх сукупності та переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, слідчий суддя приходить до висновку, що перебування підозрюваного під вартою, на даному етапі розслідування, буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

Також, судом встановлено, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію.

З огляду на викладене, суд у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

Відповідно, суд сприймає критично з даного питання доводи сторони захисту щодо відсутності обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Визначаючи строк дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя ураховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею (ч.ч.3, 4 ст.183 КПК України).

Прокурор та слідчий просять застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, обґрунтовуючи це тим, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

Враховуючи викладене, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України (тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, репутацію, ставлення до вчиненого діяння, майновий та сімейний стан, існуючі ризики), слідчий суддя приходить до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому стосовно слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В зв`язку з цим, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й домашнього арешту чи альтернативної застави, так як перебування підозрюваного на волі на даному етапі досудового розслідування може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Також, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з огляду на усталену практику ЄСПЛ враховує не лише потреби конкретної особи, а й загальні суспільні інтереси, які, зважаючи на велику суспільну небезпечність інкримінованого злочину, вимагають більш суворішого підходу.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч., 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту негайно в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з 21 год. 00 хв. 03 листопада 2022 року.

Строк дії ухвали визначити до 21 год. 00 хв. 20 грудня 2022 року.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повідомити рідних підозрюваного.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 09.11.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1