Справа № 953/1304/23
н/п 1-кс/953/1440/23
"24" лютого 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Риги Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого на посаді начальника служби безпеки ТОВ ВКФ «Старк», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,
У ході досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації, тобто після 24 лютого 2022 року, громадянин України ОСОБА_4 у період часу з березня по квітень 2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії на території України, та перебуваючи на посаді начальника служби безпеки ТОВ ВКФ «Старк», будучи відповідальним за збереження майна, належного вказаному підприємству, добровільно передав представникам збройних формувань держави-агресора РФ та незаконним збройним формуванням, створеним на тимчасово окупованій території України, приміщення, ангари, склади та території, які належать ТОВ ВКФ «Старк», для розміщення військової техніки, боєприпасів та особового складу збройних формувань держави-агресора РФ та незаконних збройних формувань, створених на тимчасово окупованій території України.
Після чого у період часу з березня по серпень 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , добровільно передавав представникам збройних формувань держави-агресора РФ та незаконним збройним формуванням, створеним на тимчасово окупованій території України, матеріальні ресурси, а саме: транспортний засіб марки «Ford» моделі «Transit», транспортний засіб марки Nissan, транспортний засіб навантажувач марки «Volvo» моделі 360, які зберігались на території його домоволодіння для потреб окупаційних військ (перевезення будівельних матеріалів та побудови фортифікаційних споруд тощо).
28 грудня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:
- відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_7 від 10.12.2022, ОСОБА_8 від 10.12.2022, ОСОБА_9 від 11.12.2022, ОСОБА_10 від 15.12.2022, ОСОБА_11 від 11.12.2022, ОСОБА_12 від 11.12.2022, ОСОБА_13 від 11.12.2022, ОСОБА_14 від 11.12.2022, ОСОБА_15 від 12.12.2022, ОСОБА_16 від 15.12.2022, ОСОБА_17 від 15.12.2022, ОСОБА_18 від 15.12.2022, ОСОБА_19 від 15.12.2022, ОСОБА_20 від 20.01.2023, ОСОБА_21 . Від 20.01.2023, ОСОБА_22 від 20.01.2023;
- протоколом обшуку від 28.12.2022;
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.01.2023,
- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.
21 лютого 2023 року заступник керівник Харківської обласної прокуратури продовжив строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 28 березня 2023 року.
Слідчий зазначає, що з метою закінчення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, а саме:
- допитати свідків, зокрема: керівника ТОВ ВКФ «Старк» ОСОБА_23 та його заступників, отримати від останніх копії документів щодо будівель (споруд), розташованих на території вказаного підприємства, а також транспортних засобів, які були передані представникам військових формувань окупаційних військ РФ;
- допитати свідків з числа працівників ТОВ ВКФ «Старк» та мешканців с. Старовірівка Куп`янського району Харківської області;
- встановити та допитати свідків з числа працівників ТОВ «ЯВІР 2005» (м. Полтава), які здійснювали охорону ТОВ ВКФ "СТАРК" за адресою: Харківська область, Куп?янський район, с. Старовірівка, вул. Кар`єрна, 1 Б;
- провести слідчі експерименти за участю свідків у кримінальному провадженні, зокрема зі ОСОБА_24 з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- отримати з військової частини відповідь на запит щодо розташування військової техніки, особового склад збройних формування держави-агресора РФ на території кар`єру ТОВ ВКФ "СТАРК" за адресою: Харківська область, Куп?янський район, с. Старовірівка, вул. Кар`єрна, 1 Б;
- зібрати характеризуючи відомості стосовно ОСОБА_4 ;
- здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування та прийняття рішення в порядку ст. 283 КПК України.
При цьому слідчий зазначає, що результати вище перелічених слідчих та процесуальних діях мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим наразі виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який спливає 26 лютого 2023 року.
Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім того, ОСОБА_4 , використовуючи свої зв`язки, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які можуть бути використані як докази його причетності до скоєння кримінального правопорушення. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність у останнього тісних зав`язків з представниками збройних формувань держави-агресора РФ та незаконних збройних формувань, тому у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти дії, направлені проти основ національної безпеки України.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив змінити застосований щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на незадовільний стан свого здоров`я та неможливість здійснення належного догляду та лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив змінити застосований до його підзахисного запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, посилаючись на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри, недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні. Зокрема, зазначив, що твердження сторони обвинувачення з приводу того, що ОСОБА_4 має стійкі зв`язки з представниками держави-агресора є лише припущенням, оскільки жодних належних доказів на підтвердження цього стороною обвинувачення не надано. Окрім того, акцентував увагу на тому, що жоден свідок сторони обвинувачення не бачив факт передання майна його підзахисним представникам держави-агресора та чи було таке передання добровільним. При цьому стороною обвинувачення не конкретизовано, яке саме майно ОСОБА_4 передавав представникам держави-агресора. Крім того, просив суд врахувати стан здоров`я його підзахисного, який не може самостійно рухатися та потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку зі спричиненням останньому тілесних ушкоджень невідомими особами, що підтверджується відомостями з ЄРДР. З огляду на викладене, просив суд застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
28 грудня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.
21 лютого 2023 року постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_25 продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 28 березня 2023 року.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 10.12.2022, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 11 грудня 2022 року, ОСОБА_15 від 12 грудня 2022 року, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 від 15 грудня 2022 року, ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , від 20 січня 2023 року; даними протоколів обшуку від 28 грудня 2023 року.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваного, який постійного місця мешкання на території міста Харкова не має, оскільки зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, при цьому наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері основ національної безпеки України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, тому з урахуванням суспільної небезпеки злочину слідчий суддя вважає, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з огляду на те, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, та останній може перетнути державний кордон України, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Також, у судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Одночасно з цим слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення у ході судового розгляду клопотання не доведений ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування, зокрема, не зазначено, які саме речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення може знищити, спотворити або совати підозрюваний, а також ризик можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому наразі підозрюється, оскільки раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався.
Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризику, передбаченню п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя вивчав можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимим (інших відомостей в ході досудового розслідування не встановлено), проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину проти основ національної безпеки, пов`язаного з колабораційною діяльністю, вчиненого в умовах воєнного стану, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, а також враховуючи, що встановлений ухвалою слідчого судді від 29 грудня 2022 року ризики, передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.
Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо наявності та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин інкримінованого йому злочину.
З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на цій стадії досудового розслідування є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
З вказаних підстав слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 28 березня 2023 року включно.
З приводу доводів сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, через неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах СІЗО за станом здоров`я слідчий суддя зазначає таке.
Крім того, слідчий суддя констатує, що даних про неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах СІЗО за станом здоров`я під час розгляду клопотання не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останному повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування до 28 березня 2023 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 28 березня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 27 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1