Справа № 541/294/23
Провадження № 1-кп/539/151/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000848 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інгірі Зугдідського району, Грузії, громадянина України, який має неповну середню освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20.03.2017 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі; постановою Верховного Суду від 31.01.2019 вирок змінено, призначене остаточне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2022 року у період часу з 22.00 до 23.00 години, більш точно часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 перебував на відкритій місцевості неподалік залізничного переїзду в с.Новооріхівка Миргородського району Полтавської області разом із ОСОБА_6 .

Керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «ZTE Blade А51» в корпусі сірого кольору з місткістю (пам`яттю) 32 ГБ у чохлі-книжці чорного кольору. Вартість мобільного телефону відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-22/14648-ТВ від 31.10.2022 становить 4534 гривень 28 копійок.

Надалі ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 4534 гривень 28 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, просив затвердити укладену ним із прокурором угоду про визнання винуватості.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Також зазначив, що надає згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Судом встановлено, що 30 січня 2023 року під час досудового слідства у місті Миргород Полтавської області між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним (який наразі має статус обвинуваченого) ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченим та прокурором за участю захисника,за наявності письмової згоди потерпілого була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченими та прокурором, що була надана у підготовчому судовому засіданні прокурором, і що особисто підтвердив у підготовчому судовому засіданні сам потерпілий.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_4 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винуватим; вид та міру покарання, яке буде призначене йому у разі затвердження угоди судом, і на яке він погодився.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше судимий, задовільно характеризується за місцем проживання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 24.01.2023 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати в сумі 755,12 грн., понесені під час проведення судово-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки його винуватість знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2023 року у місті Миргород Полтавської області між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців та зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта, понесені під час проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-22/14648-ТВ від 31.10.2022, у розмірі 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок).

Речовий доказ - мобільний телефон «ZTE Blade А51» у чохлі з SIM-карткою ВФ «Україна» з абонентським номером НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1