Справа № 203/2679/22
Провадження № 1-кп/0203/659/2022
УХВАЛА

іменем України

12 грудня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 22.07.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шахтарськ Донецької області, громадянки України, не заміжньої, з вищою освітою, ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , будучи фізичною особою-підприємцем із найманими для виконання трудових обов`язків працівниками, тобто являючись службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що роботи згідно договорів № 220 від 15.05.2018 та № 221 від 15.05.2018 станом на 14.11.2018 фактично не виконані, а саме нею не забезпечено надання послуг відповідно до ДК 021:2015 (СРУ) 71250000-5-(Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги) з підготовки матеріалів щодо відведення земельних ділянок (технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), в тому числі топографо-геодезичних робот, землевпорядних робот, розробки проекту землеустрою, погодження проектів землеустрою і присвоєння кадастрових номерів, затвердження проекту землеустрою, отримання необхідних витягів (з державного земельного кадастру, зареєстроване право користування земельною ділянкою, витягу про реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі, висновку Держгеокадастру по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, довідки 6-зем, переліку обмежень і сервітутів), діючи умисно, 14.11.2018, знаходячись за місцем своєї роботи по АДРЕСА_2 , склала і видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: акт №1 від 14.11.2018 прийому-передачі наданих послуг по договору №220 від 15.05.2018 та акт №1 від 14.11.2018 прийому-передачі наданих послуг по договору №221 від 15.05.2018, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про повне виконання робіт з топографо-геодезичного знімання на земельних ділянках по всім об`єктам по договору №220 від 15.05.2018 (всього 16 військових містечок) і договору №221 від 15.05.2018 (всього 29 військових містечок).

При цьому, фактично вказані в складених ОСОБА_5 актах роботи станом на 14.11.2018 виконані не були. Зазначені акти ФОП ОСОБА_5 засвідчила своїм підписом і печаткою, надавши їх того ж дня, 14.11.2018, начальнику КЕВ м. Дніпро підполковнику ОСОБА_6 для підписання та здійснення подальшої оплати, нібито, за надані послуги, згідно вказаних вище договорів та актів, що не відповідає дійсності.

За викладених вище обставин дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, як службове підроблення, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого обвинуваченою клопотання, оскільки вважає, що на даний час закінчилися строки давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, зазначеному в обвинувальному акті.

Заслухавши думки учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та матеріали, надані до нього, суд приходить до таких висновків.

Із змісту ч.4 ст.286 КПК України слідує, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до змісту п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Разом із цим, у ч.2 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

В ч.3 ст.49 КК України наголошено на тому, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Пунктом 8 вищезазначеної постанови визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст.49 КК України, та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію її дій за ч.1 ст.366 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченій у провину, дійсно мало місце, вчинене нею, і отримало правильну кримінально-правову оцінку, що визнано самою обвинуваченою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце 14.11.2018 року.

При цьому, відповідно до класифікації кримінального правопорушення, наведеної у ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, віднесене до категорії нетяжких злочинів (станом на 14.11.2018 року).

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченої від досудового слідства чи суду по даній справі, а також вчинення нею протягом цих строків, а саме з 2018 року по даний час, нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України не зупинявся і не переривався.

Таким чином, оскільки з часу вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч.1 ст.49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, обвинуваченій ОСОБА_5 судом відповідно до вимог ч.3 ст.285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також їй роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

В свою чергу, обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що вона цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 слід задовольнити та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності та закрити дане кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів у кримінальному провадженні, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.285, ч.4 ст.286, ст.ст.369-372, 376, 395, 532 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 22.07.2022 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, пов`язані з залучення експертів у кримінальному провадженні, віднести на рахунок держави.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 16.12.2022 року о 14.00 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1