КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 26.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, із покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Строк дії обов`язків визначено на 2 місяці, тобто до 26.12.2022.
Звільнено підозрюваного ОСОБА_6 з під варти в залі суду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що слідчим суддею під час розгляду клопотання належним чином не взято до
_____________________________________________________________________________________
Справа № 754/3683/22-к Слідчий суддя ОСОБА_9 .
Апеляційне провадження № 11-сс/824/4390/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1
уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, у зв`язку з цим може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки з 24.12.2021 перебуває у розшуку за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а повідомлення про підозру останнього 03.12.2021 о 16 год. 23 хв. в присутності понятих вручено батькові ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , для передачі підозрюваному, яке разом з численними повістками за адресами його місця реєстрації та фактичного проживання останнім ігнорувались.
Судом не надано належної оцінки дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, а саме протоколам допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які окрім наданих показів, під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнали підозрюваного ОСОБА_6 як особу, яка завдала тілесні ушкодження ОСОБА_12 , та який був учасником грубого порушення громадського порядку на території ринку «Казка» за адресою: проспект Лісовий, 25-А у м. Києві.
ОСОБА_6 , знаючи анкетні дані та адреси проживання вищевказаних свідків, може вчинити спроби здійснювати на них тиск (залякування/підкуп), та перебуваючи на волі, матиме змогу переконати вказаних осіб ухилятись від явки до суду або давати неправдиві показання, згідно його рекомендацій, що в свою чергу є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання апелянта, у сукупності, вищезазначені обставини можуть свідчити про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003436 від 24.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до викладених у клопотанні відомостей, досудовим розслідування встановлено, що 29.09.2021 приблизно о 11:00 год, ОСОБА_6 , знаходячись в громадську місці разом із ОСОБА_13 та трьома іншими невстановленими досудовим слідством особами на території, де здійснюють діяльність торгівельні об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності інших громадян, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та дотримання правил поведінки в громадському місці, правила співжиття, взаємоповаги, засади моральності та загальновизнані правила поведінки, ігноруючи безпеку оточуючих, грубо порушуючи громадських порядок, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, під час зазначеного конфлікту спільно почали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_12 , а в подальшому дістали предмети, схожі на вогнепальну зброю, та спрямували в бік інших осіб, які у той час там перебували, тим самим створили реальну загрозу для їх життя та здоров`я.
Як зазначено у клопотанні, в цей час ОСОБА_14 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, приєднавшись до протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , діючи у складі вказаної групи осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності інших громадян, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та дотримання правил поведінки в громадському місці, правила співжиття, взаємоповаги, засади моральності та загальновизнані правила поведінки, ігноруючи безпеку оточуючих, грубо порушуючи громадських порядок, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, дістав пістолет моделі «TQ1 UXOR» серії « НОМЕР_1 калібру 9 мм, який є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної, несмертельної дії, з якого здійснив декілька пострілів, після чого, намагався зникнути з місця події, однак був затриманий працівниками поліції.
Згідно доданих до клопотання матеріалів, 03.12.2021 слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 24.12.2021 у кримінальному провадженні №0003436 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .
Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 24.05.2022 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003436.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до даних рапорту старшого оперуповноваженого ВКП Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 25.10.2022, о 09 год. 00 хв. підозрюваний ОСОБА_6 самостійно з`явився для подальшої участі у кримінальному провадженні №0003436.

Згідно даних протоколу затримання від 25.10.2022, цього ж дня ОСОБА_6 затримано на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2022.
Слідчий слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 26.10.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, із покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на нього обов`язків, строком на 2 місяці, тобто до 26.12.2022.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та слідчим суддею визнано доведеним вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування належним чином не обгрунтовано існування у кримінальному провадженні інших ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного, зокрема можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею, прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність органом досудового розслідування тих обставин, що ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду має такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України, дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, одружений, перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України, характеризується позитивно, беручи до уваги стан здоров`я підозрюваного, який згідно наданих медичних документів в період з 20.06.2022 по 28.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням, пов`язаним із проходженням військової служби, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 179, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3