Справа № 243/1434/22
Провадження № 1-кп/243/276/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 19.01.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

1) 11.11.2004 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

2) 30.09.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 75, 77, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з випробувальним терміном на строк 2 роки;

3) 03.02.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; 17.11.2016 року апеляційним судом Донецької області переглянуто вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2014 року, частково призначене покарання скасовано, вирішено вважати засудженим за ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України, призначене остаточне покарання у вигляді тримання під вартою на трок 4 роки 6 місяців;

4) 09.12.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 9 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 18.01.2022 року на 19.01.2022 року, встановити точний час в ході досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_4 , будучи раніше судимою особою, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, проходив поруч з будинком АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій корисливий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 у вказаний час та у вказаному місці, діючи умисно, таємно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку не має жодного права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, за допомогою фізичної сили пошкодив віконну раму та незаконно проник до будинку АДРЕСА_2 , тобто до іншого приміщення.

Знаходячись у вказаному вище будинку, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, та що його дії не будуть ніким помічені, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , зокрема: пилосос Vitek VT-1831PK Serial 5 вартістю 1000,00 грн, телевізор Panasonic TX-P50VT30E Serial FA-1250942 вартістю 11099,50 грн, системний блок Dell Model: D06S, Type: D06S001, вартістю 3045,00 грн.

Однак, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , йому не вдалося вчинити всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки вказані незаконні дії було викрито та припинено співробітниками Слов`янського МВ Маріупольського МВ Управління поліції охорони в Донецькій області «Бізон-21».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, покаявся, та показав суду, що він, дійсно, вночі з 18 на 19 січня 2022 року проходив по вулиці, назву якої не пам`ятає, та вирішив вкрасти майно з одного з будинків, для чого пошкодив віконну раму в будинку та проник всередину. В приміщенні будинку ОСОБА_4 спустив з другого поверху на перший пилосос, телевізор та системний блок, які хотів викрасти, але довести свій намір до кінця йому не вдалося, оскільки приїхали співробітники поліції та затримали його.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не приймала участь, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати кримінальне провадження без її участі, просила винести рішення на розсуд суду.

Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, то у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого, а також роз`яснив, що в цьому випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши в судовому засіданні фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також надані в судовому засіданні пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфікованіза ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у житло, вчинене повторно.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги: конкретні обставини вчиненого обвинуваченим; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до категорії тяжких злочинів; сукупність усіх обставин вчинених кримінальних правопорушень; характер, ступінь їх суспільної небезпеки; враховуються відомості про особу обвинуваченого (офіційно не працює; перебуває на диспансерному обліку з 13.08.2002 року у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності»; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; за місцем мешкання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує; не одружений; неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні не має; стійкі соціальні зв`язки відсутні), раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, вимоги ч. 2 ст. 50 Кримінального Кодексу України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, матеріальна шкода не заподіяна, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із застосуванням іспитового строку та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, вказане покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде справедливим, необхідним, достатнім та таким, що відповідає меті покарання.

Матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати стороною обвинувачення не заявлені.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк у три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме пилосос Vitek VT-1831PK Serial 5, телевізор Panasonic TX-P50VT30E Serial FA-1250942, системний блок Dell Model: D06S, Type: D06S001, які були передані на зберігання ОСОБА_8 ,- залишити у власника.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 судом не застосовувались.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

ОСОБА_9