Справа № 712/8897/22
Провадження 1-кс/712/3977/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 30.09.2022 про закриття кримінального провадження №0000591 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 30.09.2022 про закриття кримінального провадження №0000591 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2022 за заявою скаржника внесено відомості до ЄРДР.
Скаржник вважає, що під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їх правової оцінки. Так, дізнавачем, на думку скаржника, не вивчено постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2022, не проаналізовано виписки з медичних закладів №№ 6444, 1061, проігноровано відповідь Черкаського районного відділення поліції від 08.07.2020 № 5755/47/01-2020, не проведено аналіз наданого дізнавачу відео.
Вказану постанову скаржник вважає незаконною.
В судовому засіданні скаржник просив його скаргу задовольнити.
Прокурор та дізнавач у судовому засіданні 09.11.2022 просили відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважають, що дізначавем проведено всі слідчі дії, дано обґрунтовану оцінку зібраним доказам, досудове розслідування проведено повно та всебічно. В судове засідання 24.11.2022 прокурор та дізнавач не прибули, про час та місце слухання скарги були належним чином повідомлені, їх неявка не є перешкодою у розгляді скарги по суті.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000591 від 12.05.2022, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до наступного.
У провадженні СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження №0000591 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_3 .
Відповідно до фабули до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали по заяві ОСОБА_3 про те, що 30.04.2022 приблизно о 16 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту отримав тілесні ушкодження.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, тілесні ушкодження були нанесені ОСОБА_4
30.09.2022 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, про що винесено відповідну постанову.
Вказана постанова обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування було проведено перелік слідчих дій, зокрема залучено потерпілого ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження, допитано сина потерпілого ОСОБА_5 , проведено слідчі експерименти за їх участі, допитано ОСОБА_4 , проведено тимчасові доступи до речей і документів, призначено судово-медичну експертизу та отримано висновок експерта, скеровано доручення в порядку ст. 40-1 КПК України з метою встановлення можливих свідків вищевказаної події. Свідки встановлені не були.
Дізнавачем зазначено, що в результаті проведених слідчих дій вичерпано усі можливі джерела доказів, необхідних для встановлення необхідної кількості доказів для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, відсутні докази для повідомлення ОСОБА_4 підозри про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. В ході досудового розслідування не представилось можливим встановити свідків та очевидців вищевказаної події, а також вичерпано можливості отримання такої інформації.
Оцінюючи законність прийнятої дізнавачем постанови та підстави для закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходить з такого.
Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ч. 1 ст. 91 КПК. Частиною другою цієї статті КПК передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого, дізнавача і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібрані докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Після виконання вимог ст. 91 КПК, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.
Особливості досудового розслідування кримінальних проступків передбачені главою 25 КПК України.
Відповідно до ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб, результати медичного освідування, висновок спеціаліста, показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 від 20.05.2022 останній зазначив, що 30.04.2022 близько 16 год. 00 хв., він спільно з сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , приїхав з м. Черкаси до вказаного будинку та займався своїми справами в подвір`ї даного будинку.
Цього ж дня близько 16 год. 30 хв., він спільно з сином, перебуваючи у подвір`ї будинку, побачив як у двір будинку самостійно, відчинивши хвіртку, зайшов батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, на думку потерпілого, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Майже відразу ОСОБА_4 почав заявляти потерпілому претензії відносно того, чого йому не перераховують пенсію, чого пенсію не перераховано сестрі потерпілого. Після цього ОСОБА_4 сказав заявнику майже дослівно: «Якщо так, то я візьму камінь та проламаю тобі голову». Після цього ОСОБА_4 взяв до рук камінь з землі. Заявник з сином почали відходити назад, а ОСОБА_4 почав підбігати до них. При цьому розуміючи, що вони відходять, ОСОБА_4 жбурнув камінь у його з сином бік, проте промахнувся. Приблизно через 10 хв. заявник з сином пішов до колонки, розташованої у подвір`ї домоволодіння, щоб набрати води. У момент коли заявник набирав воду, скориставшись моментом, ОСОБА_4 , підійшов ззаду та наніс один удар з замахом дерев`яним веслом по передній частині голови потерпілого, який від удару на кілька секунд втратив свідомість.
Допитаний 20.05.2022 якості свідка неповнолітній син потерпілого ОСОБА_5 надав аналогічні свідчення.
З потерпілим ОСОБА_3 та зі свідком ОСОБА_5 проведено відповідні слідчі експерименти, в ході яких останніми відтворено механізм отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Допитаний 26.05.2022 в якості свідка ОСОБА_4 повідомив, що потерпілий постійно провокує його на конфлікти та 30.04.2022 приблизно 16 год. 00 хв. між ними дійсно виник конфлікт, проте в ході нього фізичну силу відносно ОСОБА_4 застосував саме ОСОБА_3 , користуючись тим, що свідок перебуває у похилому віці та має проблеми зі здоров`ям, а він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносив.
Згідно висновку експерта № 02-01/498 від 04.08.2022у ОСОБА_3 мали місце ушкодження синці на обличчі; вказані ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_3 , могли виникнути як за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.05.2022, так і за обставин, на які вказав ОСОБА_5 в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.05.2022.
З висновку вбачається, що дізнавачем для проведення експертизи в користування експерту були надані медична карта стаціонарного хворого № 644 та копія медичної карти стаціонарного хворого № 1061, що спростовує доводи скаржника про те, що дізнавачем не надано оцінку зазначеним медичним карткам.
Чинне законодавство містить вичерпний перелік осіб, які можуть проводити судово-медичні експертизи та давати оцінку та висновки щодо певних питань. Згідно Закону України «Про судову експертизу» до цих осіб відносяться судові експерти.
Відповідно до ст. 1 цього Закону судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Вказана вимога дізнавачем була дотримана, до його компетенції не входить аналізи медичних документів, оскільки для цього необхідні спеціальні знання.
Також дізнавачем 30.04.2022 відібрані пояснення від ОСОБА_6 , згідно яких 30.04.2022 приблизно о 16 год. 00 хв. він перебував на своєму дачному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , та по сусідству зі ОСОБА_4 , до якого приїхав його син ОСОБА_3 , з яким вони перебувають в неприязних стосунках через розподіл майна. Коли ОСОБА_6 перебував в себе на подвір`ї, то почув як ОСОБА_4 кличе на допомогу, так як ОСОБА_3 хоче його побити та перед цим між ними була словесна перепалка. Коли ОСОБА_6 заглянув через паркан до домоволодіння ОСОБА_4 , то ОСОБА_3 вже поряд з останнім не було. Чи хтось бив одне одного ОСОБА_6 не бачив, через деякий час до ОСОБА_4 приїхали працівники поліції.
Відповідно до ст. 298-1 КПК України процесуальними джерелами доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки, крім визначених статтею 84 цього Кодексу, також є пояснення осіб.
В матеріалах кримінального провадження міститься доручення старшого дізнавача, яким доручено працівникам Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області провести заходи, направлені на встановлення можливих свідків вищевказаної події, в разі встановлення допитати їх в якості свідків щодо відомих їм обставин.
Відповідно до рапорту о/у ВКП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області виконати вказане доручення не представилось можливим.
Слідчий суддя вважає, що дізнавачем в результаті проведених слідчих дій було вичерпано усі можливі джерела доказів необхідних для встановлення необхідної кількості доказів для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні докази для повідомлення ОСОБА_4 підозри про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Для вирішення багатьох питань застосування кримінального закону, кваліфікації кримінальних правопорушень, а також з навчальною метою наукою кримінального права визначено риси, притаманні складові будь-якого конкретного кримінального правопорушення. На цій основі будується узагальнена абстрактна модель складу кримінального правопорушення. Ця модель, хоча вона й є науково-теоретичною, має водночас важливе практичне значення - вона вказує на обов`язкові (універсальні) елементи складу будь-якого кримінального правопорушення. Такими елементами є: 1) об`єкт кримінального правопорушення; 2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.
Частиною першою ст. 18 КК України передбачено, що суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Аналізуючи положення практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.
Як зазначено в постанові ККС ВС у справі № 754/17019/17 (провадження № 51-2568км19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/87365803) при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. <…> Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Матеріали кримінального провадження не містять сукупність достатніх доказів для пред`явлення ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.
Пред`явлення підозри ОСОБА_4 лише на показах потерпілого ОСОБА_3 та на показах неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , який є сином потерпілого і перебуває на його утриманні, а отже є залежним від нього, не відповідає сталої практики ЄСПЛ, Конституції України, КПК України.
Крім того, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 надають протилежні покази. Дізнавач не має право надавати перевагу якомусь із них. Слідчий суддя звертає увагу на те, що з пояснень сторонньої незаінтересованої особи ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_4 кликав на допомогу, так як ОСОБА_3 хоче його побити.
Слідчий суддя не погоджується з доводами скаржника про те, що дізнавачем порушено порядок збирання доказів. Наслідком порушення порядку збирання доказів є визнання їх недопустимими згідно ст. 86 КПК України. Скаржником не зазначено, в чому конкретно полягало порушення дізнавачем порядку збирання доказів.
Слідчий суддя не приймає до уваги доводи скаржника про те, що дізнавачем не надано оцінку відеозапису.
Слідчим суддею досліджено наданий диск у судовому засіданні, встановлено, що з нього не вбачаються події, що сталися 30.04.2022. Як зазначив скаржник у судовому засіданні на ньому зафіксовані події, які відбувалися раніше. Отже, зафіксовані на диску події не стосуються даного кримінального правопорушення, а тому не можуть бути у ньому доказом і не підлягають оцінці дізнавачем.
В той же час, слідчий суддя зазначає, що з оглянутого диску вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають неприязні стосунки, поведінка ОСОБА_3 має провокаційний характер по відношенню до свого батька.
Доводи скаржника про те, що дізнавачем не вивчено постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 12.01.2022, проігноровано відповідь Черкаського районного відділення поліції від 08.07.2020 № 5755/47/01-2020, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки вказані документи передували подіям, за якими проводиться вказане кримінальне провадження, а тому не стосуються його і не впливають на обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.
Слідчий суддя також зазначає, що дізнавачем було скеровано доручення на встановлення усіх можливих свідків цієї події.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, таких свідків встановити не надалось можливим.
Допитаний у кримінальному провадженні потерпілий та інші свідки не повідомляли дізнавачу про інших свідків. Не були заявлені і потерпілим клопотання про допит інших осіб у якості свідків.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що дізнавачем проведено вичерпний перелік слідчих дій у даному кримінальному провадженні, а тому постанова про закриття кримінального провадження №0000591 від 12.05.2022 є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 30.09.2022 про закриття кримінального провадження №0000591 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 303- 304, 305, 309, 369 372, 376, 535 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 30.09.2022 про закриття кримінального провадження №0000591 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29 листопада 2022 року о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1