Справа № 362/23/23
Провадження № 1-кп/362/366/23
ВИРОК

Іменем України

13.02.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000579 від 19.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянин України, українець, освіта середня, одружений, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

18.10.2022 поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області старший лейтенант ОСОБА_8 ( далі - поліцейський ОСОБА_8 ) та інспектор сектору реагування патрульної поліції патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 ( далі - поліцейський ОСОБА_9 ) відповідно до дислокації сил та засобів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області заступили на добове чергування з використанням службового автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та приступили до здійснення функціональних обов`язків працівників сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, затверджених 04.02.2022. Отже, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами.

18.10.2022 приблизно о 16:50 год. поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , здійснюючи службове патрулювання на службовому автомобілі марки «Skoda», спеціальний номерний знак « НОМЕР_1 », перебували у складі автопатруля «Барс 120» патрульної поліції відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області на території зони обслуговування м. Васильків Обухівського району Київської області по вул. Горської, де зупинили автомобіль марки ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який порушив правила дорожнього руху.

Під час зупинки транспортного засобу поліцейський ОСОБА_8 повідомив водія ОСОБА_6 про причину зупинки та висунув вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, а також йому було повідомлено про застосування технічних засобів фіксації згідно з ст. 40 Закону України «Про Національна поліція». У ході перевірки поліцейським ОСОБА_8 було встановлено факт керування ОСОБА_6 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Надалі водій ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на обіцянку надати службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, близько 17:00 год. ОСОБА_6 достовірно знаючи, що поліцейський ОСОБА_8 є службовою особою органів Національної поліції України, оскільки той перебуває в однострої, представився та мав при собі нагрудний жетон, в посадові обов`язки якого входить робота пов`язана із застосування до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службової особи, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за висловлену обіцянку та надання неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи поблизу службового автомобіля «Skoda», спеціальний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », поруч з узбіччям по вул. Горської, 3 у м. Василькові Обухівського району Київської області, в ході розмови висловив словесну обіцянку надати поліцейському СРПП відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанту ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Після цього злочинні дії ОСОБА_6 були припинені поліцейським ОСОБА_8 та повідомлено про вказаний факт на спеціальну лінію «102»

Обвинувачений ОСОБА_6 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Щиро розкаявся у скоєному, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_6 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_6 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як обіцянка службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, неофіційно працює охоронником, за що отримує регулярний дохід.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, особи винного, його працевлаштованість, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на фактичні обставини скоєного правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили - лазерний DVD-R, марки Videx MAMBA об`ємом 4.7 ГБ 1200 MIN, на якому мається відео файл, формату «MP4», які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1