Провадження № 1-кп/369/2074/22
В И Р О К

іменем України

17.11.22 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000324 від 28.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

28.08.2022 року близько 11.25 водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою з міста Києва до місця свого проживання в с. Лука Бучанського району Київської області, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя, на якому мав намір повернути ліворуч, в напрямку с. Лука, не був уважним, виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку в м. Київ, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_8 отримав закриту травму грудної клітки з розривом двобічного гемотораксу, від якої помер на місці пригоди. Пасажирка автомобіля «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці, переломів першого, другого ребер праворуч, третього восьмого ребер ліворуч з розвитком лівобічного пневмотораксу, а також рвано-забиті садна обох гомілок, струс головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі,); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншими учасникам руху) та п. 16.13 (перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_4 та отриманням потерпілою ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, та пояснив, що перехрестя, де сталось зіткнення, є надто аварійним через неправильну організацію дорожнього руху, проте він розуміє, що і це не виправдовує його в тому, що його дії як водія призвели до травмуванні та смерті людей. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що дійсно перехрестя, де трапилась ДТП, є аварійним з неправильною організацією дорожнього руху, а також вказали, оскільки відповідальність водія ОСОБА_7 була застрахована, вони мають намір звернутися з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди саме до страхової компанії, обвинуваченого просили не ув`язнювати.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого, потерплих та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 в обсязі висунутого йому обвинувачення доведена повністю, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки одружений, виховує доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обставинами, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки обвинувачений повністю оплатив поховання ОСОБА_8 та оплачував необхідне лікування ОСОБА_4 . Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_7 діяння, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Разом з тим, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та часткове суттєве добровільне відшкодування ним завданої шкоди, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю поведінки уповноваженим органом з питань пробації, а тому ухвалює рішення про звільнення його від призначеного основного покарання з встановлення іспитового строку.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортирними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, якщо він протягом 2 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави (розрахунковий рахунок Київського НДЕКЦ МВС України 0011, МФО 820019, УДКСУ у Шевченківському районі міста Києва) процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000324 від 28.08.2022 року у розмірі 8306 (вісім тисяч триста шість) грн. 32 коп.

Речові докази у справі:

-автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів по провулку Боженка, 23 в с. Борисів Фастівського району Київської області, - повернути ОСОБА_7 ;

-автомобіль «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів по провулку Боженка, 23 в с. Борисів Фастівського району Київської області, - повернути безоплатно спадкоємцю (або користувачу, або володільцю) при пред`явленні технічного паспорту на вказаний транспортний засіб.

Арешт, накладений ухвалою від 05.09.2022 року слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/17611/22 на автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою від 05.09.2022 року слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/17609/22 на автомобіль «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 , скасувати.

Скасувати обов`язки, покладені на підозрюваного ОСОБА_7 ухвалою від 06.10.2022 року (справа № 761/21136/22) слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, повернувши ОСОБА_7 здані ним на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Мирослава ОМЕЛЬЧЕНКО