Справа № 676/2140/20
Провадження № 1-кп/676/76/22
ч.1 ст. 125 КК України
Ухвала
Іменем України
03 листопада 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подiльський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_2 , захисника-адвоката ОСОБА_3 , представника потерпілої, адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Маків, Кам`янець-Подільського району (колишній Дунаєвецький район) Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, на утриманні одна малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, не судимої, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 21 січня 2012 року,

обвинуваченої за ч.1 ст. 125 КК України, -

встановив:
ОСОБА_5 19 березня 2020 року о 15 год. 00 хв. в м. Камянці-Подільському поряд з входом до Центрального ринку, по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 , умисно схопила своїми двома руками за передпліччя обох рук потерпілої ОСОБА_7 та нанесла нігтями пальців правої руки тілесні ушкодження у вигляді садини напівмісячної форми на внутрішній поверхні лівого передпліччя, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тоді ж, продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_5 взяла із власного автомобіля, що знаходився поруч балончик із невідомою речовиною та умисно розпилила його в напрямку обличчя потерпілої ОСОБА_7 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків кон'юктиви обох очей та шкіри повік, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку.

На підставі ч.2 ст. 285 КК України, суд роз`яснив ОСОБА_5 можливість звільнення її від кримінальної відповідальності з підстав визначених ч.1ст.49 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 повідомила, що розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє нереабілітуючі підстави звільнення та просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, тобто дала згоду на таке звільнення. Захисник підтримала клопотання обвинуваченої.

Прокурор не заперечувала щодо закриття провадження з зазначених підстав.

Представник потерпілої не заперечував щодо закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

Вислухавши позицію прокурора, представника потерпілої, захисника та обвинувачену, якій було роз`яснено суть обвинувачення і підставу звільнення від кримінальної відповідальності, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, вивчивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до наступного.

Згідно ч.2 ст. 285 КК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні проступку та щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Правилами ч.3ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч.1п.1 ст.49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення 19 березня 2020 року, тобто, на день судового розгляду пройшло більше ніж два роки з моменту інкримінованого обвинуваченому правопорушення. ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала, проте, дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину (проступку). Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Наведені обставини свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених п.1ч.1ст.49 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Звільнення обвинуваченого з підстав передбачених ст. 49 КК України є обов`язком, а не правом суду. Таким чином, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 125 КК України, на підставі ст.49 КК України, підлягає задоволенню. З наведених підстав кримінальне провадження щодо обвинуваченої підлягає закриттю.
Цивільний позов слід залишили без розгляду.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись вимогами ст.49 КК України, ст.ст.285,286,287,288, КПК України, суд
ухвалив:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження ЄРДР № 0000362 щодо ОСОБА_5 закрити.
Цивільний позов - залишили без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд.
Суддя
Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду ОСОБА_1