Провадження № 11-кп/824/528/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського міського суду від 18 серпня 2000 року засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 194, ч. 2 ст. 143, п. п. «а», «ж», «з», «і» ст. 93, ст. 42 КК України ( у редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного суду України від 15.02.2001 року вказаний вирок залишено без змін.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 194, ч. 2 ст. 143, п. п. «а», «ж», «з», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (1960 року) до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, а також його скасування у частині призначеного покарання з постановленням нового вироку , яким замінити неконституційний вид покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Як на виключні обставини засуджений ОСОБА_7 послався на рішення Конституційного суду України № 6-р (ІІ)/2021 від 16.09.2021 року, згідно якого покарання у виді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення, є несумісним із Конституцією України, що на думку ОСОБА_7 , є підставою для скасування вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року, оскільки покарання у виді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення є неконституційним.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року повернуто заявнику, оскільки заявником не усунено недоліки заяви, яку було залишено без руху, зокрема, не зазначено виключних обставин, що є підставою для перегляду вироку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд справи по суті у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те,що при зверненні до суду із заявою про виключні обставини ним чітко було зазначено, що виключними обставинами відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст 459 КПК України, є Рішення КСУ №6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року, яким встановлена неконституційність положення про неможливість звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення скарги, перевіривши матеріали скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнається, зокрема, і встановлена Конституційним судом України неконституційність , конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення , застосованого судом при вирішенні справи.

Вимогами п.4,5 ч. 2 ст.462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду та обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу ст.81 , частину першу ст.82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб , яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення КСУ від 16.09.2021 року не встановлює неконституційність покарання у виді довічного позбавлення волі, а інших обставин, які б могли вважатися нововиявленими у контексті вимог ст.459 КПК України, у заяві засудженого не зазначено.

З огляду на наведене, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не оформлена згідно з вимогами , передбаченими ст.462 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами , передбаченими статтею 462 цього Кодексу , застосовуються правила частини 3 ст.429 КПК України, тобто заява повертається особі, яка її подала.

Суд першої інстанції правомірно застосував вимоги ч.3 ст.464 КПК України та повернув заяву особі, яка її подала.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки фактично зводяться до застосування вимог ст.82 КК України, проте вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має вирішуватися у іншому процесуальному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2022 року про повернення йому заяви про перегляд за виключними обставинами вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: