Житомирський апеляційний суд
Справа №281/81/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000150 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму, засуджено
- за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком - 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 10.11.2020 року скасовано. Майно зазначене в ухвалі слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 10.11.2020 року знищено.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

встановила:

Згідно вироку, 07.11.2020 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в житловому будинку своєї дочки за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю дочкою ОСОБА_11 , своїм співмешканцем ОСОБА_12 та своїми знайомими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розпивали спиртні напої в кухні вказаного житлового будинку. Після розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів, в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопила кухонний ніж, який лежав поруч на поверхні столу та нанесла один удар навідмаш в область живота ОСОБА_12 , в результаті чого йому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення живота, яке супроводжувалось великою зовнішньою та внутрішньою крововтратою, яке відповідно висновку експерта № 255 від 01.02.2021 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16 годині в приміщенні Коростенської ЦРЛ.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_6 скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій обвинувачуваної та доведеності її вини, вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Зазначає, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 69 КК України, у своєму рішенні зазначив, які саме обставини справи та дані про особу винної він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання і ці обставини не оспорює.

Разом з тим, вважає, що суд був не вправі враховувати одні і ті самі обставини для одночасного застосування до засудженої положень ст. 69 КК і положень ст. 75 КК України та звільняти її від відбування покарання з випробуванням.

Суд у рішенні не навів жодних нових обставин, крім тих, що були підставою для застосування ст. 69 КК України.

Крім того, суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченої, яка вчинила кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а також не взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким, та наслідки (смерть потерпілого).

Просить вирок стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченої та її захисника щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , за наявності встановлених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про її особу, застосував положення ст. 69 КК України, та вирішив призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні дітей, часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_10 , девіантну поведінку потерпілого.

Висновки суду про можливість призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України апелянтом не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання до обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України то з такими доводами апеляційний суд погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції при звільненні обвинуваченої ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням дотримався в повній мірі таких вимог, при цьому навів переконливе обґрунтування прийнятого рішення в цій частині.

Судом враховано тяжкість вчиненого злочину, наслідки-смерть потерпілого, вчинення обвинуваченою злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Про те, судом враховано, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримані неповнолітніх дітей, спільно проживає та бере участь у вихованні та догляді семи онуків мати яких проживає окремо, прохання потерпілої ОСОБА_10 не позбавляти волі обвинувачену.

Крім того, судом враховано досудову доповідь про обвинувачену ОСОБА_6 складену Лугинським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченої оцінюється як середній, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі.

Апеляційний суд вважає за необхідне врахувати, також і поведінку ОСОБА_6 після вчиненого, яка намагалася врятувати життя потерпілого, надавала йому першу допомогу про що вказували свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_13 і ці обставини не заперечуються прокурором.

Зазначені обставини та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 на думку апеляційного суді різняться від тих, що були підставою для застосування положень ст. 69 КК України, а тому давали суду першої інстанції підстави для висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_6 з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та вважає, що ОСОБА_6 , попри тяжкість злочину та його наслідки, наявність обтяжуючої обставини, враховуючи її відношення до скоєного, дані про її особу, думку потерпілої, тощо слід надати шанс для виправлення без реального застосування покарання у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: