ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6079/18 Номер провадження 11-кп/814/321/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника потерпілого захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000228 за апеляційними скаргами прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду м. Харків від 05 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вельськ Архангельської області Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий 3 неповнолітніх дітей, старший оперуповноважений ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області, несудимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ч.2 ст.189 та ч.2 ст.365 КК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

Як зазначено у вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, тобто будучи працівником правоохоронного органу, під час виконанні своїх службових обов`язків, з 22 год. 30 хв. 06 квітня до 21 год. 07 квітня 2017 року в приміщенні адміністративної будівлі відділу поліції по вул. Маліновського, 1, в м. Харків, перевищуючи свої службові повноваження, з метою незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_11 , яке супроводжувалось безпідставним фізичним та психологічним насильством, застосуванням спеціальних засобів "кайданок" та болісних і таких, що ображають особисту гідність ОСОБА_11 дій, утримував останнього у службовому кабінеті №14 та у коридорі поряд із цим кабінетом.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується також у тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, 06 квітня 2017 року близько 22 год. 30 хв. в квартирі АДРЕСА_2 та 07 квітня 2017 року в період часу з 07 год. 30 хв. до 15 год. в районі розташування адміністративної будівлі Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, з використанням свого службового становища, систематично, шляхом особистих зустрічей та телефонних дзвінків вимагав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 10000 доларів США за не притягнення її батька ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.121 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_9 , суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що в діянні обвинуваченого наявний склад вказаних кримінальних правопорушень, а докази не підтверджують, що затримання потерпілого було здійснено саме обвинуваченим.

Також суд визнав недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання з участю потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Крім того, суд не взяв до уваги дані, отримані під час слідчого експерименту з потерпілим.

Також суд зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про вимагання ОСОБА_9 у ОСОБА_13 грошових коштів.

В апеляційних скаргах прокурор та представник потерпілого за аналогічних мотивів прохають скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому кожен з апелянтів вважає, що судом не усунені істотні протиріччя в показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 та залишено поза увагою показання свідка ОСОБА_15 , яка була слідчим у провадженні щодо ОСОБА_11 та не зазначала, що давала доручення ОСОБА_9 на проведення слідчих та процесуальних дій.

Наголошують про перебування потерпілого тривалий час разом з обвинуваченим через застосування останнім примусу, що підтверджується результатами опрацювання реєстрації мобільних пристроїв ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у базових станціях, а також показаннями свідка ОСОБА_14 , які судом помилково не взяті до уваги.

Разом з тим звертають увагу, що судом встановлено факт перебування потерпілого разом зі ОСОБА_9 під примусом.

Вважають, що судом безпідставно не враховано показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , яким потерпілий розповідав про обставини свого перебування в приміщенні Холодногірського відділу поліції в нічний час доби, пристебнутим до лавки кайданками.

Також стверджують, що судом у вироку не спростовано показання цих свідків про вимагання обвинуваченим грошових коштів у ОСОБА_13 .

Зауважують, що факт вимагання підтверджується з`єднаннями між номерами мобільних телефонів, якими користувались обвинувачений та свідок ОСОБА_13 , а також наданою роздруківкою повідомлень від ОСОБА_9 .

Крім того, прокурор звертає увагу, що під час розгляду кримінального провадження суд вийшов за межі обвинувачення, оскільки дії ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.2 ст.189 КК України як вимагання передачі чужого майна, вчинене службовою особою з використанням службового становища.

Проте, у вироку суд вказує, що зміст обвинувачення не містить посилання на вимагання з погрозою заподіяння шкоди правам та законним інтересам ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника потерпілого на підтримання доводів принесених апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та його захисника про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що передбачено п.2, п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до приписів ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до ст. 94 КПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені приписи закону при ухваленні вироку місцевим судом не дотримано.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд дійшов до висновку, що докази, надані стороною обвинувачення, є недостатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Також суд зазначив, що ряд наданих прокурором доказів він не бере до уваги.

Такі висновки суду не містять належного аналізу сукупності доказів спростованого обвинувачення і є передчасними.

Так, суд вказав, що показання потерпілого ОСОБА_11 не підтверджують причетність обвинуваченого до перевищення влади, яке супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого діями за відсутності ознак катування.

При цьому суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а також дані протоколу слідчого експерименту від 14 червня 2018 року, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_11 .

Проте, колегія суддів звертає увагу, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого містять вагомі та належним чином аргументовані доводи щодо неправильної, на їх думку, оцінки судом показань:

потерпілого ОСОБА_11 , який стверджував, що саме ОСОБА_17 заводив його до службового кабінету в приміщенні відділу поліції та наказував пристебнути кайданками його до лавочки, де потерпілий і провів ніч з 06 на 07 квітня 2017 року;

свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , яким потерпілий розповідав, що провів ніч у Холодногірському відділі поліції пристебнутим до лавки кайданками;

результатами опрацювання реєстрації мобільних пристроїв ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у базових станціях;

даних п ротоколу проведення слідчого експерименту від 14 червня 2018 року з участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого він на місці показував про обставини перебування проти волі в ніч з 06 на 07 квітня 2017 року в приміщенні адміністративної будівлі Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області, пристебнутим кайданками до лавки.

При цьому судом не було встановлено підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання цих доказів недопустимими.

Але суд, всупереч приписам ст.94 КПК України, не оцінив сукупність зібраних доказів- з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, обмежившись вказівкою, що не бере окремо кожен із наведених доказів до уваги.

Крім того, суд у мотивувальній частині вироку хоча і згадав про правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі №740/3597/17, проте не врахував її зміст, відповідно до якого відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України.

Також суд визнав недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання з участю потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , відповідно до яких вони впізнавали ОСОБА_9 , проте в обґрунтування таких висновків не навів передбачених законом підстав.

Навпаки, як видно з матеріалів провадження, ці слідчі дії проведені з дотриманням приписів ст.223 та ст.228 КПК України, а протоколи за їх результатами відповідають вимогам ст.231 цього Кодексу.

Більше того, під час судового розгляду свідки та потерпілий підтвердили, що саме обвинувачений є тією особою, яку вони впізнавали під час досудового розслідування та яка вчиняла інкриміновані дії.

Не зазначив місцевий суд і переконливих аргументів, які б спростовували пояснення свідка ОСОБА_13 про вимагання ОСОБА_9 грошових коштів за не притягнення її батька ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.121 КК України, тим більше, що вони узгоджуються з цілим рядом інших, досліджених судом доказів (показаннями свідка ОСОБА_14 , інформацією про з`єднання між номерами телефонів, якими користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , роздруківкою повідомлень від обвинуваченого), обмежившись формальним посиланням на те, що досліджені докази не дають підстав для встановлення складу злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Крім того, прокурор обґрунтовано звертає увагу в апеляційній скарзі, що обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.189 КК України пред`явлене за вимагання передачі чужого майна, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, в той час як суд оцінював його дії з огляду на відсутність можливості, використовуючи службове становище, заподіяти шкоду правам та законним інтересам потерпілого.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити обставини, що мають значення для вирішення питання допустимості доказів, належним чином розглянути питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого та у разі, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції винуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень буде доведено в установленому законом порядку, вирішити питання щодо призначення передбаченого кримінальним законом покарання.

Отже, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 412 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргипрокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_12 - представника потерпілого ОСОБА_11 , задовольнити.

Скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4