Справа № 362/1408/23
Провадження № 1-кс/362/249/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000126 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

09.03.2023 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київській слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місце, незаконно придбав 92 предмети зовні схожі на боєприпаси до вогнепальної зброї та в подальшому незаконно зберігав їх в будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

На початку лютого 2023 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , маючи умисел на збут боєприпасів до вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, під час зустрічі зі своїм знайомим ОСОБА_7 запропонував купити у нього патрони. 02.03.2023 ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут боєприпасів до вогнепальної зброї, призначив ОСОБА_8 зустріч поблизу гаражного кооперативу «Масив», що за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Гетьмана Сагайдачного.

02.03.2023 в період часу з 13 год. 45 хв. по 13 год. 52 хв., ОСОБА_7 , маючи попередню домовленість з ОСОБА_5 та діючи під контролем правоохоронних органів, прибув до гаражного кооперативу «Масив», що за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Гетьмана Сагайдачного, де зустрівся з ОСОБА_5 , після чого останній передав ОСОБА_7 поліетиленовий пакет, з предметами схожими на набої до вогнепальної зброї, а останній віддав раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 700 гривень, збувши таким чином бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

02.03.2023 під час огляду ОСОБА_7 виявлено та вилучено 92 предмети зовні схожі на боєприпаси до вогнепальної зброї, які були упаковані в сейфпакет № PSP2207200.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/112376-БЛ від 03.03.2023, надані на дослідження 92 патрони, що були виявлені під час відкриття упакування № PSP2207200 належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї. Досліджувані 92 патрони, є бойовими проміжними патронами, калібру 5,45?39 мм, що споряджені оболонковими кулями «ПС», зразка 1974 року, зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом. 3 числа наданих на дослідження 92 патронів: 91 патрон придатний до стрільби; складові частини одного патрону - придатні для забезпечення проведення пострілу.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Підозра ОСОБА_5 підтверджується: протоколом допитом свідка ОСОБА_9 ; протоколом допитом свідка ОСОБА_10 ; протоколом отримання речей (предметів) від 02.03.2023; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 02.03.2023; протоколом роз`яснення особі-покупцю його права та обов`язки від 02.03.2023; протоколом огляду та ксерокопії грошових купюр від 02.03.2023; висновком експерта № СЕ-19/111-23/11276-БЛ від 03.03.2023; протоколом обшуку від 07.03.2023; протоколом допитом свідка ОСОБА_11 ; протоколом допитом свідка ОСОБА_12 .

Посилання на один або кілька ризиків:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- незаконно впливати на свідків, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання.

Застосування застави щодо ОСОБА_5 є не можливим, оскільки ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання, тому з урахуванням ч. 4 ст. 184 КПК України орган досудового розслідування вважає за неможливе визначення застави у кримінальному провадженні.

Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки останній може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності

Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки ОСОБА_5 є неможливим, оскільки немає осіб, які заслуговують на довіру і, які можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваної покладених на нього обов`язків. Також ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання.

Отже, у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що проживає за адресою реєстрації разом з матір`ю та бабусею. Будинок належить його матері. Він розлучений, має неповнолітню дитину 8 років, яка за домовленістю між ним та колишньою дружиною проживає 6 місяців з ним і 6 місяців з матір`ю. Служив у теробороні. Після цього не працевлаштований, але має дохід від перевезення пасажирів на своєму транспорті. Свою причетність до злочину визнає повністю, кається. Він знайомий з особою, що купила в нього набої. Саме на проханням останнього він їх і продав. Просив не застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки нікуди не збирається втікати.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Просила застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Надала письмові заперечення, де викладене обґрунтування її позиції.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується,слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У відповідності із ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності із ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Статтею 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчим суддею встановлено, що 07.03.2023 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

08.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується: протоколом допитом свідка ОСОБА_9 ; протоколом допитом свідка ОСОБА_10 ; протоколом отримання речей (предметів) від 02.03.2023; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 02.03.2023; протоколом роз`яснення особі-покупцю його права та обов`язки від 02.03.2023; протоколом огляду та ксерокопії грошових купюр від 02.03.2023; висновком експерта № СЕ-19/111-23/11276-БЛ від 03.03.2023; протоколом обшуку від 07.03.2023; протоколом допитом свідка ОСОБА_11 ; протоколом допитом свідка ОСОБА_12 .

З наданий матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, знайомий зі свідком у провадженні, а з огляду на тяжкість покарання, що загрожуватиме підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику незаконного впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано. Так, підозрюваний проживає за місцем реєстрації, має сім`ю, неповнолітню дитину, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

З огляду на викладене, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, який був встановлений. На думку слідчого судді, до підозрюваного можливо застосувати такий запобіжний захід, як домашній арешт в нічний час зпокладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний запобіжний захід здатен запобігти існуючому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною залишати вказане житло в період часу з 22.00 год. до 06.00 год.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії запобіжного заходу та обов`язків по 04.05.2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.03.2023 року о 14.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1