Справа № 750/4182/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/231/23
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 травня 2022 року за №0002353 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбове, Куликівського району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст. 115 КК України 10 (десять) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 263 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.125 КК України 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з часу затримання обвинуваченого 20 травня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 30 238 грн. 95 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 19 травня 2022, близько «20» год. «15» хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства за адресою АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та свідомо бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс не менше двох ударів стволом власної 5,6-мм однозарядної нарізної спортивно-мисливської гвинтівки моделі ТОЗ-8 № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР, яка є вогнепальною зброєю, в область голови ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одного садна та двох синців голови, трьох забійних ран голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на траву обличчям вниз, одразу після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій та свідомо бажати настання смерті ОСОБА_9 , діючи умисно, тримаючи вказану вогнепальну зброю на близькій дистанції до голови ОСОБА_9 , здійснив не менше чотирьох пострілів з вказаної вогнепальної зброї в область голови ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вхідної вогнепальної рани №3 в проекції лівої виличної кістки, яка є початком раневого каналу, вхідного вогнепального дірчастого перелому лівої виличної кістки, вихідного вогнепального перелому піднебінної кістки, вихідної рана №5 в області лівої щоки (наскрізне вогнепальне кульове ушкодження голови №3), яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого; вхідної вогнепальної рани №1 по задній поверхні верхньої третини шиї, яка є початком раневого каналу, крововиливу в м`які тканини голови, вхідного вогнепального дірчастого перелому потиличної кістки справа, від якого відходять радіальні розривні тріщини на кістки основи черепа, розрив твердої мозкової оболонки, повного руйнування речовини та м`яких мозкових оболонок мозочка та кісток основи черепа по ходу раневого каналу (сліпе проникаюче вогнепальне кульове ушкодження голови №1); вхідної вогнепальної рани № 2 на межі лівих скроневої та потиличної ділянок голови, яка є початком раневого каналу, крововиливу в м`які тканини голови, вхідного вогнепального дірчастого перелому на межі лівих скроневої та потиличної кісток, від якого відходять радіальні розривні тріщини на кістки склепіння та основи черепа, розриви твердої мозкової оболонки, субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні лівої потиличної та скроневої долей, на міжпівкульних поверхнях обох тім`яних долей та по випуклій поверхні правої скроневої долі головного мозку, руйнування речовини головного мозку по ходу раневого каналу, ще одного розриву твердої мозкової оболонки та вдавленого перелому внутрішньої кісткової пластини правої скроневої кістки (сліпе проникаюче вогнепальне кульове ушкодження голови №2); вхідної вогнепальної рани №4 на межі лівих лобної та скроневої ділянок голови, крововиливів в м`які тканини голови, вхідного вогнепального дірчастого перелому на межі лівих скроневої та лобної кісток, вихідного вогнепального дірчастого перелому лобної кістки справа, вихідної вогнепальної рани №6 в правій лобній ділянці (наскрізне проникаюче вогнепальне кульове ушкодження голови №4), які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на території господарства за адресою АДРЕСА_2 від грубого руйнування головного мозку внаслідок трьох проникаючих вогнепальних ушкоджень голови з множинними переломами кісток черепа та ушкодженням мозку.

Крім цього, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, приблизно у 2001 році, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , в порушення вимог, передбачених ст.178 Цивільного кодексу України, п. 1 Додатку №1, абз.2 п. а Додатку №2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п.п. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, п.п. 2.1, 2.3 Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої особи 5,6-мм однозарядну нарізну спортивно-мисливську гвинтівку моделі ТОЗ-8 № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР, що відноситься до категорії вогнепальної зброї, та 52, 5,6-мм гвинтівочних спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення до нарізної спортивно-мисливської зброї відповідного калібру, що відносяться до категорії боєприпасів, з метою отримання у протиправне володіння даної вогнепальної зброї та боєприпасів, чим фактично вчинив незаконне придбання зазначеної вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, які зберігав без передбаченого законом дозволу до 19.05.2022.

В подальшому, 19.05.2022, у вечірній час, ОСОБА_7 , зберігаючи без передбаченого законом дозволу 5,6-мм однозарядну нарізну спортивно-мисливську гвинтівку моделі ТОЗ-8 № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР, що відноситься до категорії вогнепальної зброї, та 52, 5,6-мм гвинтівочних спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення до нарізної спортивно-мисливської зброї відповідного калібру, що відносяться до категорії боєприпасів, в салоні належного йому автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перемістив зазначені вогнепальну зброю та боєприпаси до господарства за адресою АДРЕСА_2 , де зберігав їх у вказаному автомобілі без передбаченого законом дозволу до вбивства ОСОБА_9 , тобто приблизно до«20» год. «15» хв., 19.05.2022.

20.05.2022, у період часу з «03» год. «50» хв. по «05» год. «10» хв., під час проведення огляду господарства за адресою АДРЕСА_2 та автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташованого на території вказаного господарства, працівниками поліції виявлено та вилучено 5,6-мм однозарядну нарізну спортивно-мисливську гвинтівку моделі ТОЗ-8 № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР, що відноситься до категорії вогнепальної зброї, 45, 5,6-мм гвинтівочних спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення до нарізної спортивно-мисливської зброї відповідного калібру, що відносяться до категорії боєприпасів, які ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу, а також 7 стріляних гільз з вказаної вогнепальної зброї.

Окрім того, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у квітні місяці 2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , в порушення вимог, передбачених ст.178 Цивільного кодексу України, п. 1 Додатку №1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п.п. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, п.п. 2.1, 2.3 Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої особи за грошові кошти в сумі 300 доларів СПІД корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривник ручних гранат УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, що відноситься до категорії боєприпасів, з метою отримання у протиправне володіння даного бойового припасу, чим фактично вчинив незаконне придбання зазначеного бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 19.05.2022, у вечірній час, ОСОБА_10 , зберігаючи без передбаченого законом дозволу корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривник ручних гранат УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, що відноситься до категорії боєприпасів, в салоні належного останньому автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перемістив зазначений бойовий припас до господарства за адресою АДРЕСА_2 , де зберігав його у вказаному автомобілі без передбаченого законом дозволу до 20.05.2022.

20.05.2022, у період часу з «03» год. «50» хв. по «05» год. «10» хв., під час проведення огляду господарства за адресою вул. Миру, 105 в с. Горбове, Куликівської селищної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області та автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташованого на території вказаного господарства, працівниками поліції виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривник ручних гранат УЗРГМ-2, які у конструктивному поєднанні являються оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, що відноситься до категорії боєприпасів, та яку ОСОБА_10 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Також, 19.05.2022, близько «20» год. «20» хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території господарства за адресою АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, діючи умисно, з 5,6-мм однозарядної нарізної спортивно-мисливської гвинтівки моделі ТОЗ-8 № НОМЕР_1 , 1957 року випуску, виробництва СРСР, яка є вогнепальною зброєю, здійснив один постріл в праву кисть ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді наскрізного поранення м`яких тканин правої кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, а саме умисне протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 ; за ч.1 ст.263 КК України - умисні дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за ч.2 ст.125 КК України - умисне заподіяння ОСОБА_11 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року, яким засуджено ОСОБА_7 до позбавлення волі строком на 10 років змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 116 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підстав ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Речовий доказ автомобіль «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Апелянт звертає увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України визнав повністю, тоді як вказав, що його дії мають бути кваліфіковані не за ч.1 ст. 115 КК України, а за ст. 116 КК України (умисне вбивство, вчинене у стані сильного душевного хвилювання).

Захисник переконаний, що версія обвинуваченого щодо вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання ніким не спростована, а навпаки підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який повідомив, що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_9 раптово виникла сварка з приводу війни та проходження сина ОСОБА_7 в ЗСУ. Обвинувачений пояснив, що після того, як потерпілий ОСОБА_9 почав негативно висловлюватися проти ЗСУ, вихваляв російську агресію, у нього раптово виникла агресія стосовно потерпілого. Як він почав постріли, він не пам`ятає, що вказує на перебування його у стані сильного душевного хвилювання.

Автор скарги при цьому акцентує на п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де суд зазначив, що необхідною умовою кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого.

За вказаних підстав, апелянт переконаний, що достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, суду не надано, а надані докази є недостатніми для визнання його винуватості.

Також адвокат вважає неправомірним вирішення судом, відповідно до положень ст. 100 КПК України, речового доказу - автомобіля «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 . Вважає, що транспортний засіб має бути повернутий власнику, оскільки доказів того, що автомобіль використовувався для перевезення зброї та боєприпасів у матеріалах справи немає.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу адвоката, прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, просить залишити без змін вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

В засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали подану скаргу та просили її задовольнити з підстав в ній зазначених.

Прокурор, стверджуючи про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, просив залишити без задоволення подану захисником апеляційну скаргу.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 125 КК України учасниками процесу не оскаржуються, а відтак апеляційним судом в цій частині не перевіряються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Твердження захисника про те, що висновки суду щодо визнання ОСОБА_7 винним за ч.1 ст. 115 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України доведена належними та допустимими доказами, які були предметом детального дослідження суду першої інстанції та які деталізовано у вироку (сторінки 6-11 вироку), Том №2, а.с. 126-131.

Як вказує у своїй постанові від 10.02.2021 року (справа №127/14811/17, провадження №51-5046 км 20) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції та перевірена в суді апеляційної інстанції, що дало можливість районному суду прийти до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і його дії за вказаною статтею кримінального закону кваліфіковані вірно.

Зокрема, апеляційний суд підкреслює, що і в самих показаннях обвинувачений не заперечує того, що саме він привіз на своєму автомобілі до господарства за адресою АДРЕСА_2 однозарядну нарізну спортивно-мисливську гвинтівку, ручну гранату та підривник ручних гранат, 45 гвинтівочних спортивно-мисливських патронів. В подальшому, під час розпиття спиртних напоїв, саме обвинувачений заподіяв удари стволом потерпілому та здійснив кілька пострілів в голову потерпілому ОСОБА_9 .

Посилання автора скарги на те, що версія обвинуваченого щодо вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання ніким не спростована є безпідставною. З мотивувальної частини вироку вбачається, що судом проведено аналіз між діями обвинуваченого та складом злочину, передбаченого ст. 116 КК України.

Перевіряючи доводи скарги, колегією суддів було досліджено показання потерпілого ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем подій злочину, проте версія обвинуваченого щодо вчинення ним злочину у стані сильного душевного хвилювання, зокрема, показаннями цього потерпілого, як на цьому наполягає сторона захисту, не підтверджується.

Так, з матеріалів кримінального провадження, а саме, з технічного запису судового засідання вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 вказав, що суті спору він не пам`ятає. Спочатку просто сиділи і розмовляли, розпивали спиртні напої, потім обвинувачений діставши з машини гранату і рушницю почав їх показувати. Допускає, що нецензурні образливі слова потерпілого ОСОБА_9 в бік обвинуваченого могли вплинути на останнього і він наніс стволом два удари в область голови потерпілого. Жодних дій з боку потерпілого ОСОБА_9 не було. Проте, ОСОБА_7 здійснив перший вистріл впритул у голову ОСОБА_9 , перезарядив рушницю і після цього здійснив другий постріл десь на відстані 50 сантиметрів. При цьому, потерпілий ОСОБА_11 заперечив факт висловлювання ОСОБА_9 будь-яких негативних або провокаційних суджень щодо служби в Збройних Силах України та підтримки дій держави-агресора, але спір та нецензурні слова не виключає.

Крім цього, вказав, що злякавшись дій ОСОБА_7 підняв руки вгору і обвинувачений вистрелив йому у праву руку. Після чого потерпілий вибіг за межі двору і присів біля стовпа. В цей час ОСОБА_12 витягнув за ноги ОСОБА_13 на вулицю, за межі двору, та здійснив декілька пострілів у напрямку школи. Очевидцем подальших подій ОСОБА_11 не був, оскільки побіг до свого друга ОСОБА_14 та викликав поліцію.

Безпідставними є показання обвинуваченого в тій частині, що агресія стосовно потерпілого виникла раптово, внаслідок саме негативних висловлювань потерпілого ОСОБА_9 , що свідчить про вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання.

Так, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, а також без ознак, передбачених ст.ст. 116-118 КК України, зокрема, в обопільній сварці або в бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими відносинами винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.

Тобто, стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться у ст.116 КК України - це стан фізіологічного афекту, який являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, що значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.

Для вирішення питання про те, чи вчинене діяння в стані фізіологічного або патологічного афекту, призначається судово-психіатрична експертиза.

Крім цього, будь-який афект припускає не взагалі стан хвилювання, який у багатьох випадках присутній під час вбивства на ґрунті особистих неприязних стосунків, а стан сильного душевного хвилювання. Відсутність такого, виключає стан фізіологічного афекту і тим самим можливість застосування ст. 116 КК України.

Як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, зокрема, із висновку судово-психіатричної експертизи № 118 від 31.05.2022 року (Том №2, а.п.98-99), який згідно технічного запису судового засідання досліджувався судом першої інстанції, встановлено, що у ОСОБА_7 ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено, як на теперішній час, так і в період часу (19.05.2022) до якого відноситься кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України. ОСОБА_7 був здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Проаналізувавши даний висновок судово-психіатричного експерта, поведінку ОСОБА_7 під час судового засідання в сукупності з його характеризуючими даними, апеляційний суд вважає, що висновок є цілком обґрунтованим, а відтак осудність обвинуваченого не викликає сумнівів.

Крім цього, твердження апелянта у поданій ним апеляційній скарзі про те, що вбивство сталося після конфлікту з потерпілим, що викликаний негативними висловлюваннями проти ЗСУ та вихваляння російської агресії, не може розцінюватись судом, як сильне душевне хвилювання обвинуваченого ОСОБА_7 , а може свідчити про особисті неприязні стосунки, які раптово виникли.

На думку колегії суддів, враховуючи обставини справи, локалізацію та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також вогнепальні поранення, які здійснені впритул та одне за іншим, шляхом перезарядження рушниці (виходячи з конструктивних особливостей рушниці, що є однозарядною нарізною гвинтівкою), що свідчить лише про прямий умисел дій обвинуваченого по відношенню до потерпілого, що як встановлено судом не чинив жодного опору та не міг вживати заходів для самозахисту, поведінку ОСОБА_7 , який після вчинення вбивства витягнув потерпілого за ноги за межі двору та залишив без надання медичної допомоги, що вказує на ряд цілеспрямованих послідовних умисних дій з боку обвинуваченого, а відтак не свідчить про сильне душевне хвилювання, оскільки встановлені судом дії не притаманні стану, про який вказує сторона захисту.

Доводи обвинуваченого в частині того, що злочин вчинений у стані сильного душевного хвилювання, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого, з метою уникнення належної скоєному злочину відповідальності.

Отже, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, навів у своєму вироку з цього приводу переконливі докази на обґрунтування цього висновку.

Таким чином, спосіб здійснення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, свідчить про те, що останній розумів суспільний небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_7 саме складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками ст. 116 КК України з призначенням покарання про, яке вказує у скарзі адвокат.

Отже, будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно.

Окремо судом апеляційної інстанції було перевірено законність вимоги апелянта про повернення транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 власнику, яким є обвинувачений. Попри це, вказана вимога є необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Згідно протоколу огляду господарства за адресою АДРЕСА_2 від 20.05.2022, дозвіл на проведення якого надано ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.0.5.2022, виявлено автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційним номер НОМЕР_2 , червоного кольору, на передньому пасажирському сидінні якого виявлено 45 набоїв, предмет, зовні схожий на гранату Ф-1, та рушницю з маркуванням « НОМЕР_1 ».

Крім того, в показаннях наданих суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 та при проведенні слідчого експерименту за його участі, дозвіл на проведення якого надано ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2022, підтвердив, що 19.05.2022 року ОСОБА_7 діставав рушницю та боєприпаси саме з власного автомобіля. На цьому ж автомобілі обвинувачений приїхав до сусіднього села, про що він особисто вказав у своїх показаннях та під час розпивання спиртних напоїв з потерпілими дістав рушницю з автомобіля. В подальшому саме за допомогою цієї рушниці, яка зберігалась в салоні автомобіля і було вбито потерпілого ОСОБА_9 та заподіяно вогнепальне поранення у руку потерпілому ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , право приватної власності на автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційним номер НОМЕР_2 , зареєстровано за обвинуваченим ОСОБА_7 , яким вказаний автомобіль використовувався як засіб вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, при незаконному зберіганні у салоні свого автомобіля вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та гранати без передбаченого законом дозволу.

Відтак, на підстав п.1 ч.9 ст. 100 КПК України, суд першої інстанції підставно примусово безоплатно вилучив у власність держави та передав ІНФОРМАЦІЯ_3 вказаний автомобіль, з урахуванням потреб Центру комплектування, про що свідчить лист його начальника.

Тому, підстав для зміни вироку районного суду, а також задоволення апеляційної скарги, поданої адвокатом, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4