КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/7461/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/601/2023 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим за ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 та ст. 29 Конституції України, згідно з якими кожен має право на повагу до його гідності та кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_9 , з яким проживав в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності потерпілого. А саме, ОСОБА_7 систематично, умисно, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до свого батька ОСОБА_9 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_9 пригнічений та тривожний стан.

Ситуація домашнього насилля, а саме фізичного та психологічного, з боку сина ОСОБА_7 привела до вразливості та розгубленості, постійного відчуття безпорадності, відчай та образу на сина.

Так, 25 вересня 2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_9 , під час якого кричав на нього та виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого було викликано працівників поліції. У зв`язку з чим, на ОСОБА_7 складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, але провадження у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення було закрито.

18 грудня 2020 року близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , спровокував сімейну сварку зі своїм батьком ОСОБА_9 , в ході якої висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, кричав, погрожував, ображав, тобто вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 16 лютого 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

21 грудня 2020 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , спровокував сімейну сварку зі своїм батьком ОСОБА_9 , в ході якої висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, кричав, погрожував, ображав, тобто вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП. 16 лютого 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

18 січня 2021 року близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 висловлювався в бік останнього нецензурною лайкою, словесними образами, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 18 лютого 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

19 січня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 , кричав, провокував бійку, погрожував своєму батьку, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 02 березня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

22 січня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_9 під час якої кричав на нього та виражався нецензурною лайкою, погрожував, внаслідок чого було викликано працівників поліції. 02 березня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

У подальшому, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в період з вересня 2020 року по теперішній час, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжив вчиняти домашнє насильство щодо батька ОСОБА_9 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

25 січня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_9 , під час якої кричав на нього, виражався нецензурною лайкою, погрожував, внаслідок чого було викликано працівників поліції. 02 березня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

Вказані дії з боку ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань потерпілого ОСОБА_9 та змусило звернутись до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, та звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру № 42/364 від 19 квітня 2021 року у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період співпраці спостерігався знижений емоційний фон. Ситуація домашнього насильства з боку сина - ОСОБА_7 суттєво вплинула на самооцінку ОСОБА_9 , тим самим викликав пригнічений та тривожний стан. Ситуація домашнього насилля, а саме: фізичного та психологічного, з боку сина ОСОБА_7 , привела до вразливості та розгубленості, постійного відчуття безпорадності, відчай та образу на сина. З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насильства та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає до скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що судом хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП та якому чотири рази призначались громадські роботи та штраф, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, оскільки щире каяття означає добровільну критичну оцінку особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

В даному випадку, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим, свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинене.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України в апеляції прокурора не заперечується.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, офіційно працює, не перебуває під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має на утримані неповнолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, та обґрунтовано призначив покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляції прокурора про неправильне врахування обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, оскільки з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому злочині, про що заявив в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій.

Посилання в апеляції прокурора на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП та до нього застосовувались адміністративні стягнення у виді громадських робіт та штрафу, не може бути взятим до уваги, позаяк застосування вказаних видів адміністративного стягнення не є перешкодою для застосування покарання у виді громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення.

При призначенні покарання суд має керуватись вимогами ст. 65 КК України та враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Позаяк суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставину, що пом`якшує покарання, то таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі, як більш суворого виду покарання, як про це прохає в апеляції прокурор.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого 126-1 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4