Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року місто Київ
Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 10.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 10.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві, за процесуального керівництва Подільської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 10.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України.
01 липня 2022 року, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року у справі № 758/4947/22, у межах досудового розслідування кримінального провадження №0000100 від 10.04.2022 року, працівниками правоохоронного органу проведено обшук житла ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищенаведеною ухвалою слідчого судді відмовлено прокурору у задоволенні його клопотання в частині надання дозволу на виявлення та вилучення грошей за адресою: АДРЕСА_1 , через невідповідність наведеним у клопотанні доводів п. 7 ч. 3 ст. 234 КПК України та неможливість встановити індивідуальні чи родові ознаки відшукуваних речей.
Незважаючи на відмову суду у надані дозволу на відшукування та вилучення грошей, у ході проведення обшуку квартири, результати якого оформлено протоколом від 01.07.2022 року та описом вилучених речей та документів, було тимчасово вилучено: грошові кошти (банкноти номіналом 100 доларів СІІІА - 2760 шт. та банкноти номіналом 50 доларів США - 60 шт.).
У серпні 2022 року прокурор повторно звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку у межах кримінального провадження №0000100 від 10.04.2022 року у тієї ж самої особи за тією ж адресою, однак ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року у справі № 758/6716/22, клопотання прокурора задоволено частково. Надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: блокнотів, робочих записів, чернеток, документів, носіїв інформації щодо здійснення діяльності у співпраці з державою-агресором та окупаційною адміністрацією тимчасово окупованої території Херсонської області, спрямованої на підтримку агресії рф, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, які містять інформацію щодо сприяння в плануванні та проведенні збройної агресії рф проти України, а також вчинення інших дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України, а також предметів та речей, що можуть містити на собі біологічні зразки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У частині надання дозволу на виявлення та вилучення грошей за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим суддею знов відмолено у задоволенні клопотання прокурора, з посиланням на не доведення ним того, що вони мають значення для доказів для досудового розслідування саме цього кримінального провадження. Водночас, слідчим суддею наголошено про неможливість встановити індивідуальні чи родові ознаки відшукуваних речей грошей.
При цьому суд зазначив, що обшук у частині відшукання та вилучення грошей у рамках цього кримінального провадження буде непропорційним заходом втручання у права особи.
У подальшому, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2022 року у справі №758/5014/22 задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва та накладено арешт на грошові кошти, вилучені у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 2760 купюр номіналом 100 доларів США та 60 купюр номіналом 50 доларів США на загальну суму 279 000 (двісті сімдесят дев`ять тисяч) доларів США.
Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , звернувся до прокурора Подільської окружної прокуратури, який безпосередньо здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000100 від 10.04.2022 року, та повідомив, що частина з вилученого у ході обшуку майна, а саме - 189 000 доларів США, належить ОСОБА_4 . Серед іншого, було надано договір позики від 16 лютого 2022 року, договір про надання послуг відповідального зберігання від 15 червня 2022 року та акт до вказаного договору, яким підтверджується передача ОСОБА_4 на зберігання ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 189 000 доларів США. Згідно вказаних документів частина з тимчасово вилученого під час обшуку майна належить ОСОБА_4 , однак на момент проведення обшуку перебувала у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де проведений обшук.
На підставі вищенаведеного, представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту даного майна (грошових коштів).
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2022 року у справі №758/8135/22 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 , скасовано арешт майна (грошових коштів у сумі 189 000 доларів США,, які належать ОСОБА_4 ), накладений згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2022 року у справі №758/5014/22, вилученого у ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках кримінального провадження №0000100 від 10.04.2022року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України.
30.09.2022 року адвокат ОСОБА_7 разом із власником тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 з`явилися до прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 із заявою, в якій на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2022 року по справі №758/8135/22, просили невідкладно здійснити повернення грошових коштів, які належать ОСОБА_4 , вилучених у ході наведеного обшуку.
Зміст заяви разом із змістом ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2022 року у справі №758/8135/22, адвокатом ОСОБА_7 , у присутності власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 оголошений прокурору Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , однак він відмовився її отримувати та виконувати. Грошові кошти у сумі 189 000 доларів США власнику не повернуті.
Розуміючи необхідність виконання свого обов`язку щодо повернення тимчасово вилученого майна його власнику, після скасування судом арешту такого майна, у порядку ст. 174 КПК України, прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 зловживає процесуальними правами, передбаченими КПК України, а саме подає одночасно аналогічні за змістом клопотання про арешт тих же самих грошових коштів ОСОБА_4 .
Так, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 07.10.2022 року у справі №758/8861/22, задоволено клопотання прокурора, не дивлячись на вже скасований арешт, повторно накладений арешт на ці ж грошові кошти у сумі 189 000 доларів США (сто вісімдесят дев`ять тисяч доларів США), вилучені 01.07.2022 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Такод, представник власника майна наголошує, що ОСОБА_4 не має будь-якого відношення до даного кримінального провадження, не є підозрюваним у ньому, обвинуваченим, засудженим чи третьою особою, майно яких підлягає конфіскації, спеціальній конфіскації чи має бути арештоване для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідне майно - грошові кошти - не є об`єктом вчинення злочину, оскільки не відчужувалися та не набувалися злочинним шляхом, щодо них не вчинялося протиправних дій з наміром відчужити у незаконний спосіб або накласти на нього будь-які обтяження, відтак воно не може бути використане, як речовий доказ у даному кримінальному провадженні.
Грошові кошти, на які за клопотанням прокурора повторно накладений арешт, не містять на собі жодних слідів злочину, щодо них не призначалися жодні судові експертизи у кримінальному провадженні, не проводились інші слідчі дії.
На цей час відсутні докази того, що дане майно (грошові кошти) мають ознаки речових доказів, що наведене майно є об`єктом злочину, могло бути використане, як знаряддя вчинення злочину тощо.
Обґрунтованої підозри у рамках жодного кримінального провадження нікому не вручалось, що у свою чергу, з огляду на приписи норм ст. 94, 98, 132, 170, 173 КПК України, положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, свідчить про необґрунтованість повторного звернення прокурора з клопотанням про накладання арешту на те ж саме майно ОСОБА_4 , з тих же підстав. Наведені дії прокурора фактично порушують право власності ОСОБА_4 та не дають йому змоги розпоряджатися та користуватися своїм майном.
Прокурор, отримавши копію ухвали слідчого судді про скасування арешту майна мав невідкладно повернути ОСОБА_4 вилучене майно. Натомість він здійснював перепони для унеможливлення повернення ОСОБА_4 свого майна. За таких обставин представник власника майна стверджує, що накладання арешту на таке майно не переслідувало легітимних цілей, арешт є непропорційним втручанням у право власності ОСОБА_4 та є необґрунтованим.
Представник володільця майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглядати справу без участі захисника, клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав наведених у ньому.
Прокурор належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглядати справу без участі прокурора, проти клопотання заперечив, просив відмовити у його задоволенні.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити, з огляду на наступне.
Ураховуючи положення ч. 3 ст. 132 КПК України слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, ухвалення рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:
- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба;
- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту клопотання вбачається, що адвокатом порушується питання про скасування арешту майна з тих підстав, що він накладений необґрунтовано.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном, згідно із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом.
Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07).
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як установлено з матеріалів клопотання, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52).
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними до мети їх застосування.
Ураховуючи вищенаведене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складів кримінальних правопорушень, за фактами яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, а також те, що прокурором не доведена обґрунтованість арешту майна, необхідність застосування на цей час саме такого заходу забезпечення кримінального провадження щодо вищенаведеного майна, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна на цей час є необґрунтованим.
Водночас, заявник зазначає, що накладений арешт фактично обмежує право ОСОБА_4 володіти та розпоряджатися своїм майном.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із них є арешт майна.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
За таких обставин, з урахуванням того, що стороною обвинувачення не доведено існування подальшої потреби у арешті відповідного майна (грошових коштів), не доведено обґрунтованість арешту відповідного майна, слідчий суддя вважає, що такий захід забезпечення кримінального провадження на цей час є непропорційним, необґрунтованим, необхідність його подальшого застосування не доведена.
Ураховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна (грошових коштів) слід задовольнити.
Керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000100 від 10.04.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 111-1 КК України задовольнити.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 07.10.2022 року у справі №758/8861/22 арешт майна - грошових коштів, що належать ОСОБА_4 , які вилучені 01.07.2022 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 189 000 доларів США (сто вісімдесят дев`ять тисяч доларів США), у межах кримінального провадження № 0000100 від 10.04.2022 року.
Зобов`язати прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 або іншого уповноваженого прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва повернути ОСОБА_4 грошові кошти, вилучені 01.07.2022 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 189 000 доларів США (сто вісімдесят дев`ять тисяч доларів США).
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого засідання в суді.
Cлідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1