УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 684/109/23

Провадження № 1-кп/684/18/2023

16 березня 2023 року смт. Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретяра с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Стара Синява кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2023 за №0000004, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бабино Старосинявського району Хмельницької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, непрацевлаштованої, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності не притягалась,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи власницею земельної ділянки із кадастровим номером :01:010:0040 по АДРЕСА_1 , площею 0,32 га для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 114281 від 19.03.2003, який зареєстрований Заставецькою сільською радою Старосинявського району Хмельницької області за № 2 від 19.12.2003, у травні 2003 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), у порушення вимог:

-пунктів «а» та «г» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати їх використання за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

-ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України, відповідно до якої землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

-ч. ч. 1, 2, 3 ст. 168 Земельного кодексу України, відповідно до яких ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники землі ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, при здійсненні діяльності, пов`язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей;

-п. 3 ст. 20 Земельного кодексу України, яким передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за допомогою найманої спеціальної техніки, здійснила перенесення поверхневого (ґрунтового) шару землі із частини зазначеної земельної ділянки площею 0,32 га за кадастровим номером :01:010:0040, тим самим створила штучну водойму для риборозведення загальною площею 0,0561 га, яку з травня 2003 року по даний час використовує для власних потреб.

Внаслідок облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставка), на земельній ділянці призначеній для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, за кадастровим номером :01:010:0040, без попередньої зміни її цільового призначення, частина цієї земельної ділянки загальною площею 0,0561 га безпідставно була виведена з земель сільськогосподарського обороту та всупереч вимогам п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України в подальшому використовувалась нею не за її цільовим призначенням.

Своїми умисними діями, які виразились у безгосподарському використанні землі, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, оскільки з моменту його вчинення минуло більше дев`яти років, вона раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, у скоєному щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, що передбачені КК України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною четвертою ст.286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п.1,2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КПК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце у травні 2003 року, її дії кваліфіковано за ч.1 ст.254 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 254 КК України відноситься до кримінальних проступків. Кримінальним проступком є передбачене КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, з дня вчинення кримінального правопорушення на момент розгляду даного клопотання пройшло більше трьох років, протягом зазначеного строку ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягалась, перебіг давності не переривався та не зупинявся, відтак на час судового розгляду справи сплинув, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 314, 284, 286, 288, 376 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.254 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 19.01.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1