Справа № 162/534/22
Провадження № 1-кп/162/80/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.07.2022 року за № 0000228 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.190 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19.06.2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, що по АДРЕСА_1 , знайшов у соціальній мережі «Телеграм» чаті «Перевозки запорожье мар уполь!» оголошення ОСОБА_6 , яка шукала перевізників для перевезення її з м.Дніпра Дніпропетровської області до м. Маріуполь Донецької області. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману (шахрайства), і діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, запропонував останній шляхом надіслання їй повідомлень у соціальній мережі «Телеграм» надати послуги на її перевезення з м. Дніпро до м. Маріуполь за плату, хоча здійснювати дані дії не мав на меті та не мав для цього можливостей. У подальшому, 16.06.2022 року о 15 год 39 хв на вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_6 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «Ощадбанк», 1700 гривень як попередню оплату за надання послуг з її перевезення з м. Дніпро до м. Маріуполь, однак ОСОБА_4 таких послуг не надав, тим самим шляхом обману (шахрайства) заволодів грошовими коштами потерпілої на вказану суму, які витратив у подальшому на власні потреби.

Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім цього, 19.06.2022 року у ОСОБА_4 виник новий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), і з метою реалізації даного умислу того ж дня, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, запропонував ОСОБА_7 шляхом надіслання їй повідомлень у соціальній мережі «Телеграм» надати послуги на її перевезення з м. Дніпро до м. Маріуполь за плату, хоча здійснювати дані дії не мав на меті та не мав для цього можливостей. У подальшому, 19.06.2022 року о 15 год 37 хв на вимогу ОСОБА_4 ОСОБА_7 перерахувала на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «Ощадбанк», 5100 гривень як попередню оплату за надання послуг за своє перевезення та двох своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з м. Дніпро до м. Маріуполь, однак ОСОБА_4 таких послуг не надав, тим самим шляхом обману (шахрайства) заволодів грошовими коштами потерпілої на вказану суму, які витратив у подальшому на власні потреби.

Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Під час досудового розслідування між прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , 28.09.2022 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою підозрюваний ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України.

Сторони погодили, що відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_4 є добровільне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також, кожен зокрема, просили укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До угоди про визнання винуватості додано їх письмові згоди на укладення вказаної угоди, в яких також зазначено, що завдані їм збитки відшкодовані в повному обсязі, наслідки укладення та затвердження такої угоди їм зрозумілі.

На підставі ч.2 ст.474 КПК України, з урахуванням думок учасників справи, суд вважає можливим провести розгляд щодо угоди без участі потерпілих.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно з ст.12 КК України, за ч.1 ст.190 КК України - є кримінальним проступком, за ч.2 ст.190 КК України нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження та невиконання даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 та ст.476 КПК України відповідно.

Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням ст. 66 КК України, є встановленим, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання, - не встановлено.

З огляду на вказане, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 190 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся, витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.

Керуючись ст. 373, 374, 472, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.09.2022 року між прокурором Камінь-Кашиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.07.2022 року за №0000228.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України і призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 28.09.2022 року покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22.07.2022 року скасувати.

Речові докази, а саме:

- ноутбук чорного кольору марки «SAMSUNG» моделі «NP-R528»;

- мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy A71» синього кольору у силіконовому чохлі з ІМЕІ: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , із сім-картками мобільного зв`язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон марки «Redmi 9А» чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , із сім-карткою мобільного зв`язку НОМЕР_8

передані на зберігання до камери схову речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області повернути власникам.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.

Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ