Дата документу 08.07.2022 Справа № 554/5679/22
Провадження № 1-кс/554/6615/2022
У Х В А Л А
08 липня 2022 року м. Полтава
30 червня 2022 року на допит було викликано потерпілу ОСОБА_4 , яка в ході допиту повідомила наступне, в грудні 2018 року вона разом зі своїм чоловіком придбала мобільний телефон ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 приблизно за 7 (сім) тисяч гривень. Чек, коробка від телефону та документи на телефон перебували в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
05.03.2022 року внаслідок артилерійського обстрілу військами російської федерації вищезазначена квартира була зруйнована разом із документами на телефон. Доступу до даної квартири внаслідок обстрілу немає. 27.06.2022 року чоловік потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок обстрілу російськими військами по вул. Рибалко у м.Харків. Перед обстрілом при ньому був вищезазначений телефон.
Слідчим СВ ВП№2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 було проведено огляд предмету, а саме мобільного телефону ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .
05.07.2022 року слідчим СВ ВП№2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 було винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефону ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .
З метою збереження речового доказу, прокурор просить задовольнити клопотання.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву в якій підтримав клопотання про арешт майна, просив справу розглядати без його участі.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
05.07.2022 року було проведено огляд предмету, а саме мобільного телефону ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .
05.07.2022 року слідчим СВ ВП№2 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 було винесено постанову про визнання речовим доказом мобільного телефону ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .
Прокурором доведено, що майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , вилучений під час проведення огляду від 05.07.2022 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений під час огляду від 05.07.2022 року телефон підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на речові докази, які 05.07.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 добровільно видав працівникам поліції, а саме на мобільний телефон ТМ «Honor 8Х» IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1