Справа № 297/2648/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/95/22, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.12.2021.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючий, згідно ст.89 КК України не судимий, засуджений:

- за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 01 (один) рік та з покладенням відповідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судово-балістичної експертизи №СЕ-19/107-21/8751-БЛ від 18.10.2021 в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Скасовано ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.09.2021 про накладення арешту на майно.

Речові докази: балончик для малювання червоного кольору торгової марки «budfix»; залізний предмет, який ззовні схожий на пістолет з маркуванням «m84. 177 cal. 4.5 mm. MADE IN TAIWAN»; що передано на зберігання до кімнати речових доказів Берегівського РВП постановлено знищити; мобільний телефон марки «Samsung» моделі: GT-18262, з пошкодженим екраном (розбитим), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 - повернуто власнику; оптичний диск DVD-R диск, на якому знаходиться відеозапис з камер зовнішнього відеоспостерження, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах провадження.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
27.09.2021 близько 19 год. 10 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на автовокзалі, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де в останнього виник конфлікт із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в результаті чого ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом з

-2-

хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи присутністю сторонніх осіб, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістав пістолет моделі «М84.177 cal.4.5mm 10G00486 MADE IN TAIWAN», який згідно висновку експерта №СЕ-19/107-21/8751-БЛ від 18.10.2021 є пневматичним, газо-балонним пістолетом, калібру 4,5 мм., призначений для стрільби металевими кульками калібру 4,5 мм., та тримаючи останній в руках, здійснив три постріли в напрямку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого долонею лівої руки наніс один удар в обличчя з правого боку ОСОБА_9 , чим спричинив останній фізичний біль.
В апеляційній скарзі прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить вироку суду від 17.12.2021 скасувати, як незаконний з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступнею тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає про невмотивованість вироку суду та відсутність у ньому чітко сформульованого обвинувачення, яке визнано судом доведеним. Окрім того в мотивувальній частині вироку відсутні показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин кримінального правопорушення, а лише зазначено, що останній свою винуватість визнає. Звертає також увагу на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд належним чином не врахував тяжкість злочину у якому останній обвинувачується, що такий скоєно у стані наркотично сп`яніння та не взято до уваги дані особу обвинуваченого, щодо якого наявний високий ризик вчинення нового кримінального правопорушення, що підтверджується даними з досудової доповіді. Просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років. На підстав ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, потерпілих, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу, просила суд скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-3-

Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінальногопровадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того за змістом ч.4 ст.349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовляється від давання показань та у випадку, передбаченому ст.381 цього Кодексу, тобто коли розгляд провадження здійснюється у спрощеному порядку у відсутності учасників судового розгляду.
Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
Згідно ч.1 ст.351 КПК України допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

-4-

Якщо обвинувачений висловлюється нечітко або з його слів не можна дійти висновку, чи визнає він обставини чи заперечує проти них, суд має право зажадати від нього конкретної відповіді «так» чи «ні».
Однак, при відтворенні звукозапису судового засідання від 12.12.2021, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , хоча від дачі показань не відмовлявся, проте у своїх поясненнях заперечив факт заподіяння будь-кому тілесних ушкоджень, при цьому повідомив, що здійснив лише кілька попереджувальних неприцільних пострілів.
Таким чином, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення істотно відрізняються від тих фактичних обставин, які були визнані судом першої інстанції такими, які ніким не оспорюються та викладені в обвинувальному вироку.
Вказані обставини свідчать про те, що суд допустив порушення вимог ст.351 КПК України, що призвело до безпідставного застосування судом ч.3 ст.349 КПК України, оскільки суд фактично не встановив, які саме обставини по вчиненому кримінальному правопорушенню не оспорює обвинувачений ОСОБА_8 і не пересвідчився в добровільності та істинності його позиції.
Більш того, показання обвинуваченого у вироку взагалі не відображено, а лише зазначено про те, що останній погодився з обставинами, вказаними в обвинувальному акті та щиро розкаявся у вчиненому.
Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченого ОСОБА_8 проводився неналежним чином, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті щодо нього, вину визнав повністю, не відповідає дійсності.
Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п.п.10,13,16 ст.7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.
При цьому апеляційним судом враховується правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, згідно якого відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст.91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
При викладених вище обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції недотримання встановленої законом процедури судового розгляду, а саме, відсутність належного допиту обвинуваченого з дотриманням порядку, встановленого ст.351 КПК України із детальним з`ясуванням всіх обставин кримінального правопорушення, в тому числі наявність істотних суперечностей у вироку суду, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений судом першої інстанції вирок з викладених вище підстав підлягає скасуванню.

-5-

На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення чи сторони захисту.
Окрім того, судом першої інстанції всупереч абз.2 п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначено статтю (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, а наявне лише посилання на кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування.
Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги прокурора, в тому числі щодо призначеного покарання. Такі доводи підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, в тому числі щодо особи обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також покарання яке оскаржується, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

-6-

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки. У разі, якщо ОСОБА_8 буде визнано винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, покарання йому має бути призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України.
Керуючись ст.ст.376,404,405,407,412,415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупрокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.12.2021 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: