Справа № 296/3719/20
У Х В А Л А
Іменем України

27 травня 2022 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Корольовському районному суді м. Житомира знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001607 від 06 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 .

Останньою хвалою Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28 травня 2022 року.

Захисник обвинуваченого звернулась до суду із клопотанням про зміну відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що по справі призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має місце реєстрації та місце, де він зможе проживати на території Житомирської області, ризики на які посилається прокурор відсутні.

Обвинувачений повністю підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти зміни відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу з тримання під вартою, при цьому зазначив, що основна мета такої зміни є необхідність проведення психіатричної експертизи в амбулаторному порядку, оскільки проведення такої експертизи стаціонарно в умовах війни є неможливою.

Суд розглянувши зазначене клопотання захисника та обвинуваченого, заслухавши думку прокурора, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. ст. 176, 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, згідно з п.1, п.4, п.5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

За п.2, п.4 та п.5 ст.178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

З огляду на викладене, судом враховується наявність обґрунтованої підозри обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також береться до уваги особа обвинуваченого. Крім того даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має, спроб ухилятись від досудового слідства чи впливу на потерпілих чи свідків не наведено та в даному випадку це робить можливим проведення відповідної експертизи у амбулаторному порядку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

При цьому, суд переконаний, що даний запобіжний захід, як і тримання під вартою, забезпечить належну поведінку обвинуваченого та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331 ч.3, 369, 392, 395 ч.2 п.2 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого щодо зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання задовільнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід із тримання під вартою в СІЗО ДУ «Житомирської УВП №8» на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_4 з - під варти в залі суду.

В порядку ч.1 ст.181, п.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1. Прибувати за кожною вимогою до суду;

2. Не змінювати без дозволу суду постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Копії ухвали направити начальнику ДУ «Житомирська УВП № 8» для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1