Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 липня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ Полиицька ВК (№76) апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.01.2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2022 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове від подальшого відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну покарання на більш м`яке.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає винесену ухвалу необгрунтованною та незаконною. Вказує, що незастосування до осіб, які відбувають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, який унормований ст. 81 КК України, або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, що передбачено ст.82 КК України, свідчить про відсутність перспективи звільнення цих осіб. Володимирецький районний суд відмовився застосовувати Конвенцію та відповідну практику ЄСПЛ, посилаючись на відсутність механізму звільнення від довічного покарання ( чи його заміни) у нормах законів України, чим порушив міжнародний договір, а також право, передбачене ст.28 Конституцією України, яка передбачає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Просить поновити строк оскарження, оскільки ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2022 року отримав лише 28.01.2022 року, оскаржуване рішення скасувати і постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково або замінити призначене йому покарання на більш м`яке покаранння.
Іншими учасниками судового розгляду ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання та пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 вироком Апеляційного суду АР Крим від 30.11.2007 року засуджений за ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 1,9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 70 КК України до остаточного покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Разом з тим, дана правова норма містить посилання на строковий критерій визначення підстав для її застосування, зокрема, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково, і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).
Частиною 1 статті 82 КК України передбачена лише можливість заміни покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена, як і умовно-дострокове звільнення особи.
Зі змісту частини сьомої статті 151 КВК України слідує, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання. Аналогічна правова конструкція закріплена й у частині другій статті 87 КК України.
Інші підстави для звільнення засудженого до довічного позбавлення волі відсутні.
Посилання засудженого ОСОБА_6 на практику Європейського суду з прав людини, яка стосується процедури помилування осіб, засуджених до довічного ув`язнення, із зазначенням необхідності існування реалістичної перспективи звільнення від довічного позбавлення волі, зокрема, на рішення ЄСПЛ у справі Петухов проти України № 2 № 41216/13 від 12.03.2019 року, у якому вказується про необхідність реформування в Україні системи перегляду довічного ув`язнення, а також неможливість відмови Держави у виконанні міжнародних зобов`язань з мотивів відсутності у національному праві (законодавстві) відповідних механізмів, як на підставу для задоволення його клопотання, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вдосконалення нормативно-правових актів, шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду будь - якої інстанції, про що наголошується і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.07.2020 року.
При апеляційному розгляді встановлено, що змін на рівні національного законодавства щодо довічного позбавлення волі дійсно не має і в чинному законодавстві України присутня колізія.
Як зазначив ЄСПЛ, в національному законодавстві України дійсно існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, що може бути усунуто лише шляхом внесення змін до діючого національного законодавства.
За таких обставин, твердження апелянта про порушення ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод інеобхідність застосування щодо нього норм ст.ст. 81, 82 КК України із врахуванням національного законодавства не можна визнати обґрунтованими, оскільки чинним законодавством України не передбачена можливість застосовувати до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання чи замінювати покарання на більш м`яке.
З огляду на наведене, колегія суддів позбавлена правових підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , який вправі звертатися до Президента України із заявою про помилування для заміни довічного позбавлення волі на строкове позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити засудженому ОСОБА_6 пропущений строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення умовно-достроково від подальшого відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну покарання на більш м`яке покаранння, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3