Справа № 442/2518/22
Провадження № 1-в/442/156/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайсуду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» заяву щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Сватівського району Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до арешту не працював, раніше судимого: 19.12.2018 Тячівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;

засудженого: 10.02.2021 Тячівським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, -

встановив:
До Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення. Адміністрацією ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», надано матеріали особової справи 102-м-21. Засуджений свою заяву підтримав.

Представник адміністрації ДВК №40 заяву підтримав з тих підстав, що засуджений комісією установи атестований як такий довів своє виправлення, тому заслуговує на звільнення. Прокурор заперечив щодо задоволення заяви..

Розглянувши матеріали особової справи суд враховує особу засудженого. З наданої характеристики встановлено, що засуджений з 27.02.2020 відбуває покарання в місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі, за весь цей час до дисциплінарної відповідальності не притягувався, двічі заохочувався. Працевлаштований у столярній дільниці установи, до роботи відноситься сумлінно. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт по благоустрою ставиться задовільно, однак не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі у проведенні виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає. Підвищує свій загальноосвітній рівень здобуваючи професію верстатника широкого профілю в ДНЦ №40.

Вину у скоєному злочині визнає. Виконавчі листи в установу не надходили, добровільної участі у відшкодуванні 24 796 грн. 50 коп. в користь держави та 10000 грн. моральної шкоди не приймає.

Прокурор заперечує щодо умовно-дострокового звільнення засудженого оскільки, поведінка засудженого не може свідчити про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно положень п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування
Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений довів своє виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше двох третіх строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Статтею 537 КПК України передбачено, зокрема, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх, а також за клопотанням (заявою) засудженого, його адвоката чи захисника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з кримінально-процесуальним законодавством умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а не тільки наявність заохочень за певний період часу та відсутність дисциплінарних порушень.

Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків. Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом не отримано належних доказів про досягнення цілей призначеного покарання швидше ніж зазначено у вироці суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.81 КК України, ст.107, 132,134, 135 КВК України, ст. ст.392, 537, 539, КПК України, суд, -

ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1