Справа № 344/7581/22
Провадження № 1-кп/344/977/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина Республіки Білорусь, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 з вересня 2021 року проживав в АДРЕСА_2 , спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку. ОСОБА_5 вів антисоціальний спосіб життя, офіційно не працював, зловживав алкогольними напоями та неодноразово з мотивів неприязних відносин вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері. Приблизно 07.01.2022 року, більш точної дати та години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 знаходячись по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, вчергове вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , в ході якого у нього виник умисел на вбивство останньої. В подальшому, реалізовуючи свій намір на вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_5 діючи з мотиву виниклих неприязних відносин викликаних поведінкою потерпілої, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, і бажаючи її настання, в кімнаті розпочав наносити ОСОБА_6 численні удари в область голови та грудної клітки, а в подальшому не припиняючи свої протиправні дії, долаючи опір матері, яка рятуючись кричала та відбивалась руками, повалив її на підлогу та обома руками схопив за шию, і при цьому запхавши пальці своїх рук до рота потерпілої, щоб та не могла кричати, почав здавлювати шию та її органи, перекривши таким чином поступлення повітря до органів дихання, що призвело до механічної асфіксії, внаслідок чого, настала смерть потерпілої ОСОБА_6 . Після заподіяння смерті матері, ОСОБА_5 вирішив нікому не повідомляти про вбивство, та маючи на меті приховати факт умисного вбивства, прикидав тіло в кімнаті одягом, де труп пролежав до 09.01.2022 року, та був виявлений сестрою потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Суду пояснив, що виник конфлікт із мамою після розпиття спиртних напоїв, він був сильно ображений на маму і коли вони сварилися, вирішив задушити її. Щиро кається у вчиненому, просить дати йому шанс виправитися, змінити антисоціальний спосіб життя. До вчиненого він ставиться критично, просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений під час судового засідання засвідчив критичне ставлення до вчиненого, характеризується негативно, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, однак знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» в 2021 році з діагнозом: Параноїдна шизофренія, приступодібний перебіг, параноїчний синдром.

Як вбачається із Висновку судово-психіатричного експерта № 102 від 11.05.2022 року, у період інкримінованих дій ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав та не перебував у стані тимчасового чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції інкримінованого йому злочину у виді позбавленні волі строком на 9 років, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо його не карати та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст. 115 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання вісім років шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання 09.01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 12 069 гривень 25 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Nokia» (постанова від 04.05.2022 року) конфіскувати;
-мобільний телефон марки «Sigma» (постанова від 04.05.2022 року) - конфіскувати;
-1 оптичний DVD-R диск із відеозаписом проведення огляду місця події, 1 оптичний DVD-R диск із аудіо записом з спец лінії «102» (постанова від 04.05.2022 року), - зберігати при матеріалах справи сторони обвинувачення;
-сорочку темно-зеленого кольору, кофту чорного кольору, джинсові штани синього кольору, черевики чорного кольору (постанові від 09.01.2022 року) - знищити;
-взірець крові ОСОБА_5 , нігтьові зрізи ОСОБА_5 , мікро об`єкти з рук трупа ОСОБА_6 , вирізка з ковдри підодіяльника із кімнати №2, ви різка із простинні з кімнати №1, вирізка з покривала, змиви з рук трупа ОСОБА_6 , змиви з рук ОСОБА_5 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 , упаковка з-під зразка букального епітелію ОСОБА_5 , наволочка, відрізок дактилоскопічної плівки, кросівки, одяг трупа ОСОБА_6 (постанова від 04.05.2022 року) знищити.

Арешт накладений на речі вилучені в ході затримання ОСОБА_5 , а саме: сорочку темно-зеленого кольору, кофту чорного кольору, джинсові штани синього кольору, черевики чорного кольору (ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року) скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_7