Провадження 1кп-932/170/21
Справа 932/3451/21
УХВАЛА
Іменем України
31 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000485, № 0001104, № 0000010, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ
У провадженні Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 187 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.09.2022 року включно.
Прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні корисливих злочинів, у тому числі і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а також ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні інших злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, він не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходу, і таким чином існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання прокурора ОСОБА_5 .
Захисник адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з тих підстав, що ризики перелічені прокурором не обґрунтовані. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою усно, що є порушенням законодавства.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити з наступних підстав.
Згідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків у місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, наявність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інші відомості.
Відповідно до матеріалів кримінальних проваджень, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні корисливих злочинів, у тому числі і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а також ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні інших корисливих злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, які перебувають у провадженні суду, він не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, не працює та відповідно не має постійного джерела доходу, і з врахуванням стадії процесу, коли докази сторін не досліджені, потерпілі та свідки обвинувачення не допитані, а матеріали кримінальних проваджень відкриті сторонам, реально існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин. Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Таким чином з урахуванням тяжкості та обставин злочинів, серйозності обвинувачення, суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його провини, особистості обвинуваченого, суд не вбачає наявності у останнього перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду і тому підстав для застосування обвинуваченому на даній стадії процесу більш м`якого запобіжного заходу, не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.
З приводу доводів захисника про те, що прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою заявлено усно, з порушенням порядку та процедури звернення, суд вважає, що дана обставина не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки відповідно до змісту положень кримінально-процесуального законодавства України під клопотанням слід розуміти офіційне звернення до суду особи, яка наділена таким правом. Такі клопотання можуть стосуватися виконання певної процесуальної дії чи прийняття рішення з усіх питань, які мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з метою забезпечення прав і свобод усіх учасників судового провадження, передбаченого загальними засадами КПК. При цьому, КПК України не передбачає чіткого визначення форми такого звернення у судовому провадженні у першій інстанції, а тому клопотання учасників судового провадження викладаються як в усній, так і письмовій формі.
На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити.
Також, з врахуванням обставин інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілих, а також обставин вчинення ним інших злочинів, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ
Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 29 жовтня 2022 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1