Справа № 166/1303/21 Провадження №11-кп/802/394/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 190 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000123 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року щодо ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Броди Ратнівського (Ковельського району) Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянина України, не одружений, раніше не судимий, з середньою освітою, який не працює і не навчається:
засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_9 визнаний винний та засуджений за те, що він 29 травня 2021 року, о 17 години, в АДРЕСА_2 , будучи в кав`ярні «COFFEINE», скоїв шахрайство, який шляхом обману продавця ОСОБА_11 , під приводом розмінювання грошових коштів, надав їй сувенірну несправжню купюру номіналом 500 грн. замість справжньої грошової одиниці, яку розміняв на грошові кошти чотири купюри по 100 грн., купюру 50 грн., дві по 20 грн, одна 10 грн.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який він вчинив будучи неповнолітнім, а тому призначене обвинуваченому покарання у виді громадських робіт 200 годин суперечить вимогам ст.100 КПК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила змінити вирок суду, захисника, яка також підтримувала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувалися, апеляційна скарга в цій частині, у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наведених вимог закону судом дотримано не було.

Так, згідно вимог ч.1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Вироком місцевого суду неповнолітньому обвинуваченому призначене покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Таким чином, суд першої інстанції призначив неповнолітньому обвинуваченому покарання, більше, ніж передбачене приписами ч.1 ст.100 КПК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Встановлені порушення судом першої інстанції вимог закону, згідно п.1 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.65 України, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, будучи неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, щиро розкаявся, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_9 за ч.1 ст.190 КК України слід визначити покарання із врахуванням положень ст.100 КК України, у вигляді 30 годин громадських робіт.

На думку апеляційного суду дане покарання є таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року в частині призначеного покарання ОСОБА_9 змінити.
Визначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.190 КК України, із застосуванням ст.100 КК України, у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: