ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2228/22
Номер рядка у звіті 98
30 серпня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лохвиця Полтавської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, на утриманні неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб не маючої; особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не є, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Частиною 1 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_5 подала заяву, яка додана до обвинувального акту, в якій остання висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилась на розгляд обвинувального актуу спрощеному провадженні за відсутності представника потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою, не має на утриманні дітей, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.
Судом також встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При цьому наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, свідчить про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах, передбачених ст. 69-1 КК України.
З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, не є особою пенсійного віку (ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV), тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, враховуючи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із звільненням від відбуття покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України суд покладає на обвинувачену обов`язки, передбачені п., п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68, 69-1 КК України, є необхідним та достатнім для ОСОБА_3 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову
Як вбачається із заяви ОСОБА_3 , датованої 23.08.2022 року, що долучена до матеріалів обвинувального акту, обвинувачена позовні вимоги управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради визнала у повному обсязі.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст. 370-374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.,п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Процесуальні витрати відсутні.
особову справу № 407772 на ім`я ОСОБА_3 на 65 аркушах, що передана на зберігання управлінню праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради, залишити у володінні законного власника.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1