Справа №372/1587/21. Провадження №11-кп/824/1784/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України; ст. ст. 75, 76 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

11 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
представник цивільного позивача ОСОБА_9
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000036, внесеному до ЄРДР 30.01.2021 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у смт Козин Обухівського району Київської області, з середньою освітою, неодруженого, працюючого сторожем навчально-оздоровчої бази «Будівельник», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді пяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 відповідні процесуальні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 124060 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 139060 грн.

Скасовано накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2021 року арешт на автомобіль «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 .

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

30 січня 2021 року близько 02.15 години ОСОБА_7 , керуючи автомобілем "Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 18 км. автодороги P-01 сполученням «Київ-Обухів» Обухівського району Київської області, в напрямку міста Обухів, в порушення вимог пункту 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «для убезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, постійно не контролював рух транспортного засобу, щоб безпечно керувати ним, а також не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши дві суцільні лінії дорожньої розмітки, чим порушив вимоги підпункту 1.3. розділу 34 «дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, згідно з яким «горизонтальна розмітка має таке значення: лінія 1.3. поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху; лінію 1.3. горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», де допустив зіткнення з автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), який рухався у зустрічному напрямку до міста Києва.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

Смерть ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) настала від поєднаної травми грудей, живота, лівої верхньої та обох нижніх кінцівок, з переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою та шоком. Ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б) д), 12.1 та вимог підпункту 1.3. розділу 34 «дорожня розмітка» Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - смерті потерпілого ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Обухівського районного суду Київської області від 19.11.2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; у решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги сторона обвинувачення вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що обираючи ОСОБА_7 міру покарання та приймаючи рішення про звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд послався лише на одну обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, однак в судовому засіданні обвинувачений у потерпілої вибачення не просив.

Вказують, що судом не враховано, що наслідки даного злочину смерть ОСОБА_14 є тяжкими і незворотними.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не оскаржений.

Подані заперечення на апеляційну скаргу

10.02.2022 року захисником обвинуваченого ОСОБА_10 подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить подану прокурором апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вказує, що те що обвинувачений не просив вибачення у потерпілої в судовому засіданні, то ця обставина відсутня в кримінальному законі щодо пом`якшення або обтяжування вини обвинуваченого, що свідчить на не належне обґрунтування апеляційної скарги. Крім того, потерпіла була тільки на підготовчому судовому засіданні.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника цивільного позивача, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, хоча не наполягав на реальному позбавленні волі обвинуваченого; думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував загальні засади призначення покарання - характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого, який характеризується позитивно за місцем проживання та роботи, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 а та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості, при тому, що прокурор просить призначити обвинуваченому основне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд послався лише на одну обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, однак в судовому засіданні обвинувачений у потерпілої вибачення не просив, є необґрунтованими та слід зауважити на наступному.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі №759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 визнав повністю свою вину, щиро розкаявся. Як зазначив захисник обвинуваченого в запереченнях, поданих на апеляційну скаргу прокурора, потерпіла, будучі повідомлена про час, місце розгляду справи, одна була тільки на першому підготовчому судовому засіданні. Крім того, як зазначив обвинувачений в судовому засіданні апеляційної інстанції, він, разом з захисником, підходили до потерпілої в підготовчому судовому засіданні та запитували щодо коштів, які обвинувачений хотів відшкодувати останній, на що потерпіла відповіла, що поміркує над цим питанням. В інші судові засідання потерпіла не з`являлася. При цьому, обвинувачений готовий повністю відшкодувати збитки потерпілій за першою її вимогою.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 не вбачає законних підстав для скасування вироку суду, з підстав звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, та ухвалення нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 п. 1 ч. 1, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000036, внесеному до ЄРДР 30.01.2021 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 з ю б і н ОСОБА_16 . М и к о л ю ОСОБА_17 р о л ь