Справа № 346/1407/22
Провадження № 1-кп/346/450/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, з повною загальною середньою освітою, розлученого, проходить військову службу за контрактом на посаді механіка-водія евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем не з`явивсявчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин вчинено при наступних обставинах.ОСОБА_4 31.08.2020 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2020 № 185 - РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка-водія евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2020 №233 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 17.11.2020 о 08 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в Чернівецькій обл., Дністровському районі, м. Сокиряни.

10.04.2022 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав у повному обсязі. Не повернувся вчасно до військової частини у зв`язку із хворобою матері. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ст.. 407 ч.4 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України і призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1