Справа № 342/265/22
Провадження № 1-кп/342/96/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 07.04.2022 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпіла ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , з якою має спільний побут та пов`язаний сімейними відносинами, що призвело до психологічних страждань потерпілої, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , який проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одному житловому будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікти зі своєю матір`ю, ОСОБА_5 , з якою проживає за однією адресою. Під час конфліктів висловлювався щодо неї нецензурними словами, внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю.
За вказаними фактами працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського району відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_3 складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП від 10.02.2022, серії ВАБ №421835, від 09.02.2022, серії ВАБ №838690, від 11.02.2022, серії ВАБ №838689, за результатом розгляду яких ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчинених правопорушень, обмежившись усним зауваженням.
Проте незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 04.04.2022, близько 08.00 год, за місцем свого проживання, вчинив зі своєю матір`ю ОСОБА_5 конфлікт, під час якого висловлювався щодо неї нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство, внаслідок чого завдано шкоду психічному здоров`ю останньої, та у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернулася до відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо неї сином ОСОБА_3 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.04.2022 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України як умисне систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.
Внаслідок умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, в тому числі, втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та застосувати щодо нього покарання у виді 180 годин громадських робіт.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , який відмовився від залучення йому судом захисника для захисту його прав, свобод та законних інтересів у даному кримінальному провадженні, свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Підтвердив, що дійсно неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї матері та притягувався до адміністративної відповідальності. Просив суд застосувати до нього мінімальне покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась. У підготовчих судових засіданнях 12.05.2022, 29.06.2022 підтвердила, що обставини вчинення щодо неї сином ОСОБА_3 домашнього насильства, зазначені у обвинувальному акті, дійсно мали місце. Також зазначила, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 змінилась на краще, тому просила його суворо не карати. 09.08.2022 ОСОБА_5 подала до суду заяву про проведення підготовчого та судового засідання у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України без її участі.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежує їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням досудової доповіді.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідив матеріали кримінального провадження, зокрема копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000030 від 07.04.2022; постанову про призначення групи прокурорів від 07.04.2022, протокол прийняття заяви потерпілої ОСОБА_5 від 06.04.2022 про кримінальне правопорушення та іншу подію, постанову про залучення спеціаліста-психолога від 12.04.2022, комплексне психологічне дослідження ОСОБА_5 , довідку Вербівцівського старостинського округу від 11.04.2022 №51 про те, що ОСОБА_5 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , разом з нею без реєстрації проживає її син ОСОБА_3 , 05.03.1981; копію постанови Городенківського районного суду від 16.02.2022 у справі №342/131/22 (якою справи №342/131/22, №342/132/22, №342/133/22 об`єднано в одне провадження) щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;
Також суд дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду; довідки про те, що ОСОБА_3 не знаходиться на диспансерному обліку у кабінеті лікаря-психіатра та знаходиться на диспансерному обліку у кабінеті лікаря-нарколога КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради із діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 , який проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , не працює, за час проживання у селі зарекомендував себе позитивно, на якого були усні скарги від матері; вимогу про відсутність судимостей, висновок органу пробації, інші матеріали.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю зібраними під час досудового розслідування та перевіреними у судовому засіданні доказами, які суд визнає достовірними, належними, допустимими та достатніми для кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України як умисного систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань потерпілої.
Згідно ст.126-1 КК України домашнє насильство умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Встановлено, що «систематичність» характеризується двома критеріями: кількісним (тобто багаторазовістю періодично здійснюваних дій) та якісним (тобто взаємозв`язком, внутрішньою єдністю, що утворюють певну лінію поведінки винного щодо конкретного потерпілого чи потерпілих). Лише за наявністю як кількісного, так і якісного критерію можна стверджувати, що насильство має систематичний характер. Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства передбачає вчинення особою три і більше разів діяння (ця сукупність охоплює також попереднє притягнення до адміністративної відповідальності). Систематичним учиненням фізичного, психологічного або економічного насильства (далі насильства) в контексті ст. 126-1 КК України слід розуміти такі випадки: особа вчиняє насильство три і більше разів, за кожне з яких не була притягнута до відповідальності; особа вчиняє насильство, за яке не була притягнута до відповідальності й раніше була притягнута два і більше разів до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Тобто, важливо встановити новий епізод вчинення насильства після попереднього притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, для встановлення «систематичності» як ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 126-1 КК України, судом взято до уваги те, що ОСОБА_3 визнано згідно постанови Городенківського районного суду від 16.02.2022 року винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП згідно протоколів про вчинення адміністративних правопорушень від 10.02.2022, серії ВАБ №421835, від 09.02.2022, серії ВАБ №838690, від 11.02.2022, серії ВАБ №838689, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчинених правопорушень, обмежившись усним зауваженням, а наступний факт вчинення насильства 04.04.2022, в цьому випадку психологічного, став підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає за однією адресою. Під час конфліктів висловлювався щодо неї нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав психологічних страждань своїй матері та погіршив якість її життя.
За даними комплексного психологічного дослідження ОСОБА_5 є активною та комунікабельною, однак їй притаманний тривожний тип, акцентуація характеру, що тісно пов`язано з останніми подіями у житті. ОСОБА_5 притаманна нестійка увага, пасивна активність, неврівноваженість процесів збудження та гальмування у поведінці, егоцентричні особливості, агресивність, депресивні стани та порушення сну. Емоційно-вольова сфера розвинута задовільно. Спостерігається стурбованість власною безпекою у сім`ї та внутрішній неспокій через неприємні моменти, пов`язані зі співмешканцем.
За вчинення злочину, передбаченого санкцією ст.126-1 КК України, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді громадських робіт, оскільки передбачене ст. 126-1 КК України покарання у виді арешту, обмеження волі та позбавлення волі за своєю суворістю не відповідають обставинам вчиненого кримінального правопорушення.
З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, та встановлених у судовому засіданні, ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій, згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України, не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.
Суд вважає, що призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.
На переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 126-1 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1