У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2392/22

№ 1-кс/183/933/22

21 липня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_7 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 26.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Магдебург Німеччина, громадянину України, з повною середньою освітою, одруженому, військовослужбовцю, військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді командира третього відділення, третього взводу другої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в :

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 26 травня 2022 року № 0000301.
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_7 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000301 від 26.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч. 2 ст. 402 КК України. Так, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира третього відділення, третього взводу другої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 10 годин 28 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в тиловому пункті управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира з озброєння, начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 висунутись на бойові позиції до м. Сєвєродонецьк Луганської області та забезпечити успішне виконання поставленого підрозділу завдання, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Поруч з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що 19 годин 00 хвилин 14 травня 2022 року сержант ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Бахмут, Донецької області отримав від командира батальйону полковника ОСОБА_10 законний усний наказ вибути до місця розташування батальйону у АДРЕСА_3 , чим забезпечити виконання поставленого завдання підрозділу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі. Отримавши вказаний наказ, сержант ОСОБА_8 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби щодо зайняття бойових позицій і прикриття підрозділів військової частини в межах і навколо визначеного району в місті Сєвєродонецьку Луганської області, приблизно о 11 годині 00 хвилин 22 травня 2022 року самовільно залишив територію місця базування підрозділу в місті Сєвєродонецьк Луганської області та убув до м. Бахмут, Донецької області, де перебував до 28 червня 2022 року. При цьому ОСОБА_8 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в місті Сєвєродонецьку Луганської області з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби. Вказані дії сержанта ОСОБА_8 потребують додаткової кваліфікації за ч. 4 ст. 409 КК України.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою закінчується 22.07.2022, однак закінчити досудове розслідування до зазначеного строку неможливо внаслідок необхідності виконання великого обсягу слідчих (процесуальних) дій та особливої складності кримінального провадження, зокрема, по кримінальному провадженню необхідно виконати наступне:
- з урахуванням результатів проведених та завершених слідчих та процесуальних дій вирішити питання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також про необхідність повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри, додатково допитати останнього у якості підозрюваного, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Усі перелічені слідчі та процесуальні дії, які необхідно провести до закінчення досудового розслідування, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
У 50-денний строк завершити досудове розслідування неможливо внаслідок складності вказаного кримінального провадження, оскільки для досягнення його завдань необхідно виконати перелічені слідчі дії, які матимуть важливе значення для судового розгляду, ухвалення законного та вмотивованого рішення.
Обставинами, що перешкоджали здійснити вказані вище слідчі та процесуальні дії раніше, є допит свідків, які виконують бойові завдання в різних населених пунктах.
Результати слідчих та процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, мають значення доказів у кримінальному провадженні для судового розгляду, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних до вчинення кримінальних правопорушень за обставинами кримінального провадження.
Проведення усіх вищевказаних процесуальних дій для розслідування має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що їх виконання, є обов`язковим для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також забезпечення прав підозрюваних.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою.

Ураховуючи особу підозрюваного, сторона обвинувачення вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку сторони обвинувачення, свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на теперішній час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
З урахуванням наявності вказаних ризиків, ураховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.
Також сторона обвинувачення указує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000,00 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмір застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення військовослужбовця за 2 місяці. Ці обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим, вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення ним застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово. У порядку доповнення зазначила, що у зв`язку з введеним на території України воєнним станом весь особовий склад переведений на казармений режим, за необхідності підрозділи розташовують у будь-яких вільних адміністративних будівлях.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що прокурором було порушено вимоги ч.1 ст. 199 КПК України, а саме вимоги щодо того, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному повинно було бути вручено не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Крім того, в матеріалах клопотання відсутня постанова про визначення групи слідчих та прокурорів, що ставить під сумнів повноваження прокурора, також в матеріалах клопотання відсутня постанова про підозру. За таких обставин, суд буде позбавлений можливості встановити строки закінчення досудового розслідування. У зв`язку з вищевикладеним, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила у його задоволенні відмовити і застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а також зменшити розмір застави. Зазначила, що ОСОБА_8 21 травня 2022 року отримав контузію, у зв`язку з чим звертався до командування за отриманням медичної допомоги, яка йому надана не була. 28 травня 2022 року у зв`язку з контузією потребував медичної допомоги, а не відмовлявся виконувати наказ. Також указала на те, що ОСОБА_8 безпідставно утримувався у Бахмутському СІЗО з 22 до 28 травня 2022 року і тільки 28 травня 2022 року був складений протокол про його затримання. Крім того, зазначила, що відданий наказ був незаконним.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав своїх захисників, зазначив, що з 24.05.2022 року знаходився у СІЗО в м. Бахмут без оформлення документів про затримання. До цього ним було подолано 6 блокпостів, пароль для перетину яких, йому надав командир. А, відтак, він не відмовлявся від виконання наказу.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя проходить до таких висновків.
28 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000301 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
28 травня 2022 року о 18:00 год. ОСОБА_8 затриманий у порядку ст. 208 КПК України. При цьому, під час судового розгляду, не знайшло свого підтвердження посилання підозрюваного та його захисника на те, що фактично ОСОБА_8 був затриманий 22 травня 2022 року, оскільки у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 травня 2022 року ОСОБА_8 власноруч написано про те, що він з правами ознайомлений в повному обсязі, заяв та зауважень не має.

30 травня 2022 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000301, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Дана обставина встановлена Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 року (а.с. 83-89).
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, зокрема, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 травня 2022 року, витяг з наказу № 98 від 10 травня 2022 року, витяг з наказу від 03 березня 2022 року № 8-ос, військовий квиток ОСОБА_8 , в їх сукупності, та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 402 КК України.
При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Стосовно ризику, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо імовірності його виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
Також слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності цього ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
При продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.
Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці. Зазначене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-3 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням вищезазначених висновків слідчого судді, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню.
Що стосується позиції схрони захисту з приводу неповноти матеріалів, долучених до клопотання та порушення порядку його вручення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під врою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попереднього строку тримання під вартою.

Клопотання прокурора надійшло до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 18.07.2022 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. Строк дії попереднього запобіжного заходу спливає 22.07.2022 року, а, відтак, суд приходить до переконання, що прокурор дотримався вищевказаної норми кримінального процесуального законодавства.
Щодо зауваження захисника про відсутність доказів повноважень прокурора, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в матеріалах клопотання наявна копія Витягу з ЄРДР № 0000301 від 26.05.2022 року, в якому визначено групу слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні (а.с.11).
Це, зокрема, прокурор ОСОБА_3 , яка приймає участь у даному судовому засіданні.
Позиція захисника про неможливість встановити граничні строки досудового розслідування також не знайшла свого підтвердження під час розгляду клопотання, оскільки факт повідомлення ОСОБА_8 про підозру 30.05.2022 року встановлений Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2022 року (а.с. 83-89).
За таких обставин, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 26.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає за необхідне клопотання задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_7 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 26.05.2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Магдебург Німеччина, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2022 року включно, із збереженням визначеного раніше розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 09 год. 10 хв. 26 липня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1