Провадження № 11-сс/4823/194/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України -

ОСОБА_8 (Viktorа Nagrelle)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано до громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до ФРН, на строк до 23 вересня 2022 року включно. Слідчий суддя вказав, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) був затриманий у порядку ст.ст.208, 582 КПК України та на підставі Ордеру на арешт Дільничного суду Тіргартена від 15.04.2021, за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених § § 246 абзаци 1 та 2, 206 абзац 2 №1 та 2, 52, 53 Кримінального кодексу ФРН, які за законодавством України є екстрадиційними.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до її підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Федеративної Республіки Німеччина. Апелянт послався на необґрунтоване застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Зазначила, що її підзахисний з 2020 року проживає на території України з цивільною дружиною, на його утриманні перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує на те, що у запитуючої сторони відсутні відомості про його ухилення від правосуддя. Крім того, ОСОБА_11 надав письмову згоду на спрощений порядок видачі його запитуючій стороні, з метою швидшого повернення до Федеративної Республіки Німеччина та доведення там своєї невинуватості. Також вказала на відсутність доказів того, що застосування до її підзахисного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання останнім процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді; ОСОБА_8 (Viktorа Nagrelle) та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 9 ч.1 ст.541 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Згідно з положеннями ч.7 ст.584 КПК України, за результатами розгляду клопотання та за наявності певних для цього підстав може постановити одне із наступних рішень: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Приписи ч.ч.10-11 ст.584 КПК України встановлюють, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Зі змісту доданих до клопотання прокурора матеріалів убачається, що стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) 15.04.2021 Дільничним судом Тіргартена ФРН видано ордер на арешт, за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених § § 246 абзаци 1 та 2, 206 абзац 2 №1 та 2, 52, 53 КК Федеративної Республіки Німеччина (а.с.п.8-24).

Згідно з протоколом затримання особи від 25.07.2022, працівниками відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області розшукуваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) було затримано в порядку ст.ст.208, 582 КПК України 25.07.2022, о 16 годині 52 хвилин (а.с.п.47-49).

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину (а.с.п.6-7).

Інкриміновані ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ) діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.ч.1, 2 ст.185 та ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких. Строки притягнення до кримінальної відповідальності не закінчилися.

Офісом Генерального прокурора доручено Чернігівській обласній прокуратурі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), в порядку ст.587 КПК України.

Частина 2 статті 1 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Так, згідно ч.2 ст.56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенції), ратифікованої Україною 10.11.1994, видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Згідно зі ст.60 Конвенції, Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Після одержання вимоги запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходи до взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видача не може бути здійснена.

При цьому, ч.10 ст.584 КПК України передбачає, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

В свою чергу, рішення щодо видачі особи (екстрадиції) приймається на підставі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.587 КПК України, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Окрім того, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняться, серед іншого, згідно п.2 ч.1 ст.586 КПК України, в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.

19 липня 2022 року Чернігівською обласною прокуратурою до Офісу Генерального прокурора надіслано матеріали екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) разом із висновком.

На даний час Офісом Генерального прокурора рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі наразі не прийнято.

При цьому, аналізуючи матеріали провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та зазначає, що, з огляду на обставини інкримінованих ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ) злочинів, перебування в міжнародному розшуку за вчинення злочину в іноземній державі, а тому продовжують існувати ризики того, що він може переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до ФРН для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначених злочинів.

Враховуючи вищевикладені обставини та характеристику особи ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), колегія суддів вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку до прийняття рішення про видачу (екстрадицію), у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422, ст.584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4