Справа № 740/3654/21
Провадження № 1-кс/740/470/22
УХВАЛА
17 червня 2022 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000052 від 06 лютого 2013 року за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України,

установив:
У клопотанні ставиться питання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що близько 17-00 год. 02 вересня 2010 року поблизу с. Рівчак Степанівка Носівського району Чернігівської області ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 на полі № 1 ТОВ «Агронадія» без мети збуту зібрав післяжнивні залишки рослин маку і, таким чином, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб макову соломку, що у перерахунку на висушену речовину становить 280,6 г. 20 жовтня 2010 року за вказаним фактом слідчим СВ Носівського УМВС України в Чернігівській області щодо ОСОБА_5 порушено кримінальну справу. 27 жовтня 2010 року слідчим винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Постановою слідчого від 27 жовтня 2010 року ОСОБА_5 оголошено в розшук. Того ж дня Носівським районним судом Чернігівської області винесено постанову про дозвіл на затримання з метою приводу та доставку під вартою до Носівського районного суду Чернігівської області. 03 листопада 2010 року досудове слідство у кримінальній справі зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК (у редакції 1961 р.). 06 лютого 2013 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. 22 квітня 2012 року повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, вручено його матері ОСОБА_7 . 24 квітня 2013 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити.

Заслухавши прокурора, перевіривши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 188 КПК України встановлено, що п рокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Згідно із ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Разом з цим за приписами ч. 1 ст. 190 КПК України, у хвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Установлено, що до клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не додано самого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такого клопотання не надано й у судовому засіданні.

Крім цього, матеріали клопотання не містять доказів того, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування. Долучені до клопотання документи не містять актуальних відомостей про здійснення викликів підозрюваного до органу досудового розслідування чи прокурора, та відповідно відомостей, що підозрюваний ухиляється від слідства.

При цьому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.04.2013 вручено не особисто ОСОБА_5 , а направлено поштою його матері ОСОБА_7 . Доказів того, що ОСОБА_8 пред`являлося обвинувачення за правилами КПК України 1960 року, про що стверджується у клопотанні, що ухилявся від слідства, обізнаний з притягненням його як обвинуваченого чи оголошенням йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що здійснювалися його виклики до слідчого, прокурора для проведення процесуальних дій з ним як з підозрюваним, зокрема за період упродовж останнього часу, матеріали клопотання не містять.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Разом з цим відповідно до ч. 4 ст. 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000052 від 06 лютого 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання не містить доводів про виникнення нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

Викладене дає підстави для висновку, що клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою подане з порушенням установленого ст. 188 КПК України порядку, що слідчий суддя розцінює як недоведеність прокурором зазначених у клопотанні обставин, що в силу вимог ч. 4 ст. 189 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 188, 189 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000052 від 06 лютого 2013 року за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повну ухвалу складено і підписано 20 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1