ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/745/22 Справа № 202/2036/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги начальника Волновського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000322 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, кулеметника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО), солдата, раніше не судимомого, який зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 30 днів, до 16 червня 2022 року із визначенням застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 49 620 гривень.
Слідчим суддею була врахована наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а також існування ризику впливу ОСОБА_7 на свідків за провадженням, так як останній є діючим військовослужбовцем, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому має змогу через дружні умовляння вплинути на свідків, які є його товаришами по службі, з метою отримання від них необхідних йому показань.

В апеляції:
- захисник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді він отримав 23 травня 2022 року, а тому строки звернення з апеляційною скаргою він не порушив.
В обґрунтування апеляційної скарги по її суті захисник зазначає, що в наданих до клопотання матеріалах жодним чином не вбачається ознак будь-яких кримінальних правопорушень в діях підозрюваного ОСОБА_7 вказує на відсутність доказів, які б підтвердили обставини, викладені в повідомленні про підозру ОСОБА_7 .
Захисник також вказує на відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки їхнє існування не підкріплене жодними фактичними даними. Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 є хронічно хворою людиною, стан його здоров`я погіршується, має на утриманні малолітню дитину, одружений, має міцні соціальні зв`язки, проходить службу в ЗСУ, має позитивні характеристики, заохочення, є волонтером.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор просив залишити скаргу без задоволення, вказуючи на вагомість доказів в підтвердження обґрунтованості підозри та доведеності ризиків, а саме переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, так як він є мешканцем іншої області та тяжкість покарання що загрожує йому, у разі визнання його винним, може з ймовірним ступенем вірогідності спрогнозувати його поведінку щодо переховування. Також вказує на ймовірність перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, як військовослужбовця, який наразі проходить службу у військовій частині, та прокурор, вважає, що підозрюваний може здійснити вплив на свідків, яких знає, може умисно вчинити самокалічення, та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, перебуваючи на волі. Так само, прокурор вказує на ймовірність вчинення підозрюваним іншого кримінального провадження, а самовільне залишення місця служби або дезертирство.

- прокурор в своїй апеляції просить також ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмір 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 200 гривень.
В обґрунтування вказує, що судом не було враховано, що інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений на території, де ведуться активні бойові дії та потрібен час для проведення слідчих дій, а тому запобіжний захід строком на 30 діб не надасть можливості належним чином встановити всі обставини кримінального правопорушення.
Також прокурор вказує, що застава в розмірі 49 620 гривень не здатна забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а тому, лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави не менше 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у вигляді 496 200 гривень, зможе в повній марі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 . В обґрунтування розміру застави прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 отримує додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , кожен окремо, послалися на ті ж самі обставини, які були викладені апеляційній скарзі захисником ОСОБА_6 , просили її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.
Заслухавши: підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив задовольнити свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Вирішуючи питання про поновлення строку захиснику ОСОБА_6 на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з того, що 18 травня 2022 року оголошена тільки резолютивна частина оскаржуваної ухвали, а повний її текст був оголошений 23.05.20212 року, апеляція адвокатом надана до апеляційного суду 27.05.2022 року, тобто в передбачений законом п`ятиденний термін, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді захисником не порушено, у зв`язку з чим його поновлення не потребує.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання, є такими, що узгоджуються з вимогами та приписами наведених вище норм закону, а доводи захисника в апеляції про необґрунтованість підозри та недоведеність наявності ризиків є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Так, згідно матеріалів справи слідує, що 15 травня 2022 року до ЄРДР за № 0000322 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
17 травня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як слідує з наданих матеріалів справи, під час судового розгляду слідчий суддя в повній мірі з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; довідкою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 березня 2022 року, про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я придатний до військової служби; військовим квитком ОСОБА_7 щодо його призову за мобілізацією на військову службу до ЗСУ; наказом командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) від 07 березня 2022 року, яким солдата ОСОБА_7 призначено на посаду та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО); бойовим розпорядженням Головнокомандувача Збройних Сил України № 2508 від 23 квітня 2022 року про переміщення військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України для виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; наказом начальника - командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) підполковника ОСОБА_13 № 26 ДСК від 07 травня 2022 року, а також іншими наданими до клопотання доказами, які в своїй сукупності вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, колегія суддів зважає на рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
А отже, доводи в апеляції захисника щодо недоведеності фактичних обставин вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, з посиланням недоведеність та не обґрунтованість на даний час ознаки інкримінованого кримінального правопорушення фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Розглядаючи доводи захисника стосовно відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, який врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме наявність ризику впливу ОСОБА_7 на свідків за провадженням, так як останній є діючим військовослужбовцем, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому має змогу через дружні умовляння вплинути на свідків, які є його товаришами по службі, з метою отримання від них необхідних йому показань.
Разом з цим, колегія суддів, не погоджується з висновком слідчого судді, що не доведений ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з посиланням на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим доводи і заперечення в апеляції прокурора з цього питання є слушними.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, у разі визнання винним підозрюваному ОСОБА_7 загрожує покарання до десяти років позбавлення волі, а тому наявна висока вірогідність, що останній може ймовірно для уникнення відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
За наведеного посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного як і посилання захисника в апеляції на зазначені обставини, а саме одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивні характеристики, є військовослужбовцем, які хоча і мають місце бути, проте ці обставини самі по собі не можуть бути достатнім важелем для зменшення чи спростування встановлених вище ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Що стосується посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є хронічно хворою людиною, стан його здоров`я погіршується, то відсутні будь-які належні підтвердження того, що стан здоров`я підозрюваного є таким, що виключає можливість його утримання в умовах тримання під вартою, а тому даний довід колегія суддів не приймає до уваги як підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого у вигляді особистого зобов`язання як цього просить захисник в апеляції.
Таким чином, підстав вважати підозру ОСОБА_7 необґрунтованою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутніми, як на це посилається захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо збільшення визначеного судом розміру застави та строку тримання під вартою до 60 днів є слушними та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Цих вимог закону не було дотримано в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 є військовослужбевцем Збройних Сил України, кулеметником 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 ЗСУ ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) у військовому званні «солдат», підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за ознакою непокори, що вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 військовослужбовцям Збройних Сил України, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно довідки, виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_7 тільки за березень 2022 року та квітень 2022 року отримав грошове забезпечення в розмірі 81 710 гривень, що значно перевищує визначений судом першої інстанції розмір застави.
Таким чином, визначена слідчим суддею застава у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 49 620 гривень, з урахуванням отриманого грошового забезпечення ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів не може гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків, оскільки є занадто малою.
Поряд з цим, колегія суддів зважає на акт прийому-передачі гуманітарної допомоги Україні в особі військової частини НОМЕР_5 від 10 травня 2022 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 передав військовій частині в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб Volkswagen Transport, 1994 року випуску, що свідчить про деяке погіршення майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 .
Отже, з врахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, який є тяжким вчинений у період воєнного стану, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі отримання ним постійного, систематичного доходу під час проходження служби в Збройних Силах України, а також факту передання ним транспортного засобу Збройним Силам України, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372 150 гривень, на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню визначеним ризикам, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим вимоги прокурора в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Підстав вважати вказаний визначений розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.
Окрім цього, колегія суддів також погоджується з вимогами апеляційної скарги прокурора в тій частині, що слідчий суддя необґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід строком на 30 днів, оскільки слідчий суддя не врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено на території, де ведуться активні бойові дії із збройними формуваннями Російської Федерації, та потрібен час для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій на вказаній території, зокрема проведення допиту свідків, які на даний час приймають участь в активних бойових діях, що унеможливлює оперативне проведення їхнього допиту, слідчих експериментів, отримання та опрацювання матеріалів від командування військової частини та інших формувань, що потребує додаткового часу, а тому, колегія суддів вважає за необхідне збільшити строк дії запобіжного заходу, в межах строку досудового розслідування, оскільки, на переконання апеляційного суду, цього часу буде достатньо для проведення перелічених вище слідчих і процесуальних дій, та цей строк узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 197 КПК України, відповідно до якого, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, постановити нову.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скарг у захисника, - залишити без задоволення.

Апеляційну скарг у прокурора, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000322 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, лейтенанта ДБР ОСОБА_14 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 15 липня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень (з урахуванням раніше внесеної суми застави).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , на період дії цього запобіжного заходу, у межах строку досудового розслідування, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4