Справа №949/330/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000010 від 13 січня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кураш Сарненського району Рівненської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 12 травня 2021 вироком Дубровицького районного суду Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки,
- 17 червня 2021 року Рокитнівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В середині грудня 2021 року в денну пору доби, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись в лісовому масиві поблизу с. Білаші Сарненського району Рівненської області, де під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на ґрунті ревнощів, з метою вбивства останньої, тобто умисного протиправного заподіяння смерті людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс їй не менше 5 ударів дерев`яною палицею в область голови, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: важкої відкритої черепно-мозкової травми, множинного відкритого багатоуламкового перелому кісток лицевого скелету з переходом на кісткові структури основи черепа з частковим роздрібненням речовини головного мозку, з масивними крововиливами під м`які мозкові оболонки в речовину головного мозку, мозочок, стовбур, що зумовило в короткий проміжок часу припинення функцій центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання, які згідно висновку судово-медичної експертизи щодо живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання її смерті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, погодився із викладеними у обвинувальному акті обставинами, неодноразово просив у потерпілої вибачення та додатково поясив, що з потерпілою ОСОБА_7 він знайомив із 2010 року. Він з нею зустрічався і між ними періодично виникали словесні суперечки. В червні 2021 року він запропонував ОСОБА_7 жити разом і покликав її у с.Кураш Сарненського району, де вони один чи два місяці жили разом. Під час спільного проживання у них були конфлікти на грунті ревнощів. В той день він палицею наніс їй в ділянку обличчя та голови близько п`яти ударів. Після того він побачив, що вона не дихає, забрав її, зніс з дороги і прикрив гіллям. При обранні міри покарання покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого просив суд врахувати щире каяття обвинуваченого та призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що потерпіла ОСОБА_7 була її донькою. ОСОБА_4 певний період жив із ОСОБА_7 у їхньому будинку. У грудні 2021 року ОСОБА_4 покликав ОСОБА_7 і вони кудись пішли, після чого донька додому не з`являлася. Тоді ОСОБА_6 звернулася в поліцію та заявила про зникнення донки. Про смерть доньки дізналася від старости села, коли він приїхав до неї додому. На думку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вбив її дочку, щоб приховати сліди вчинених ним кримінальних правопорушень. З приводу міри покарання обвинуваченому, потерпіла просила застосувати обвинуваченому максимальний термін ув`язнення, тобто п`ятнадцять років позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років та один місяць.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.115 КК України доведена також сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями свідка обвинувачення ОСОБА_8 , який пояснив, що він раніше був оперуповноваженим СКП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області. У січні 2022 року до ВП №1 Сарненського РВП було запрошено ОСОБА_4 по факту пошкодження у грудні 2021 року пам`ятників в с.Кураш Сарненського району. Під час дачі пояснень ОСОБА_4 розповів все по вказаному факту, а також додатково добровільно розповів, що він вчинив тяжкий злочин, а саме, вбивство ОСОБА_7 , жительки с.Ремчиці Сарненського району. Після того у ОСОБА_4 було відібрано заяву про вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Далі ОСОБА_4 розповів, що в середині грудня 2021 року на грунті ревнощів у нього із ОСОБА_7 виникла суперечка, під час якої він наніс їй п`ять чи більше ударів палицею по обличчю та розбив череп, від чого вона впала. Коли ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_7 померла, то він затягнув її у рів у лісовому масиві та закидав гілками. Після цього ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 поїхали на місце події, де останній показав місце розташування тіла ОСОБА_7 . Коли працівники поліції почали діставати тіло ОСОБА_7 , то було помітно, що внаслідок нанесення їй багатьох ударів, її обличчя неможливо було впізнати. Після цього ОСОБА_8 написав рапорт, а далі до ЄРДР було внесено відповідні відомості про кримінальне правопорушення та почалися проводитись відповідні слідчі дії. Крім того, ОСОБА_4 розповів та показав все під час слідчого експерименту, а також де він залишив палицю та показав все під час проведення слідчих дій, коли оглядали тіло ОСОБА_9 . Також ОСОБА_8 додав, що по поведінці ОСОБА_4 було помітно, що у вчиненому він щиро розкаявся.

Суд, дослідивши та проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , показання свідка, допитаного в судовому засіданні, вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і дані показання не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, підтверджені в судовому засіданні та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- даними, що містяться у протоколі огляду та ілюстративних таблицях до нього від 13 січня 2022 року, з якого встановлено, що місцем події є ділянка місцевості, яка має вільний доступ та знаходиться неподалік с.Білаші Сарненського району. Місцем початку огляду є перехрестя лісових доріг. Під час огляду оперативний працівник СКП ВП №1 Сарненського РВП ОСОБА_8 показав місце, в якому ймовірно знаходиться труп ОСОБА_7 . Під час огляду, на відстані близько десяти метрів від краю лісової дороги, виявлено канаву глибиною біля 50-70 см, де було виявлено хаотично складене одне на одне гілля, серед якого під снігом виявлено щось схоже на ногу людини. Прибираючи дане гілля встановлено, що під ним в перемішку зі снігом накиданий лісовий мох, під яким знаходився труп жінки. Труп на момент огляду знаходився у лежачому положенні на спині. На обличчі трупа наявна масивна рана по всьому обличчю (а.п.14-27);

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події та фототаблицях до нього від 13 січня 2022 року, з якого встановлено, що місцем огляду є приміщення моргу Сарненського міжрегіонального відділення КЗ "ОБСМЕ" Рівненської обласної ради, де завідуючою Сарненським районним відділенням КЗ "ОБСМЕ" Рівненської обласної ради ОСОБА_10 , проведено огляд трупа ОСОБА_7 (а.с.30-33);

- даними, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть №09 від 14 січня 2022 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_7 є S07.1 а) множинний відкритий багатоуламковий перелом кісток лицевого скелету з переходом на кісткові структури основи черепа з частковим роздробленням речовини головного мозку, з масивними крововиливами під оболонки, в речовину головного мозку. Х99 б) Напад із застосуванням тупого предмету (а.п.38);
- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №09 від 28 березня 2022 року та ілюстративних таблицях до нього, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі на тілі трупа ОСОБА_7 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді: 1.1. суцільної гематоми обличчя; двох забійних ран тім`яної та тім`яно-скроневої ділянки справа (волосистої частини голови); забійних ран підборіддя справа, правої щічно-виличної ділянки носа, правої лобної ділянки, тім`яно-скроневої ділянки справа; гематоми, забійної рани правої вушної ділянки; гематоми завушної ділянки з переходом на праву бокову поверхню шиї, з крововиливом в м`які тканини шиї справа; множинного відкритого багатоуламкового перелому кісток лицевого черепа - множинного відкритого перелому: кісток носу (з ушкодженням кістково-чарункових структур внутрішнього носу з ушкодженням структур верхньої щелепи), лінійного перелому лобової кістки справа, виличної кістки справа, зламу в межах кута нижньої щелепи справа (з переходом на кісткові структури основи черепа в межах передніх черепних ямок); з множинними ушкодженнями зубів та слизової оболонки ротової порожнини з масивними насиченими крововиливами в м`які тканини голови - в скроневі м`язи та в губчасту речовину кісток черепа в межах кісткових зламів), з частковим роздрібненням речовини головного мозку ( в межах правої лобно-скроневої долі і масивними крововиливами під оболонки, в речовину головного мозку, речовину мозочку та стовбур. 1.2. синця правого надпліччя; 1.3. суцільного синця передне-зовнішньої поверхні лівого передпліччя; 1.4. смугастих, переривчасто-зливних осаднень лівої бокової поверхні грудної клітки (без ознак крововиливів в м`які тканини). Ушкодження у вигляді ран в ділянці голови, множинного перелому кісток лицевого черепа з ушкодженням речовини головного мозку, виникли внаслідок не менше як п`яти травматичних (ударних) дій з ймовірним напрямком прикладання травмуючої сили: «зверху-донизу» -ушкодження в межах волосистої частини голови - та «справа-наліво», «спереду-дозаду» - в ділянці обличчя (враховуючи характер уламків та розповсюдженість ліній переломів). Ці ушкодження були завдані потерпілій - з достатньо значною травмуючою силою - тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею. Ушкодження, що описані в п. 1.1 були заподіяні в швидкій послідовності одне за одним - прижиттєво, в доволі короткий проміжок часу попередньо моменту настання смерті. При цьому: під час нанесення потерпілій цих ушкоджень, вона могла знаходитись: як у вертикальному, так і в горизонтальному (близько до таких) положеннях тіла. Під час заподіяння таких ушкоджень, положення тіла потерпілої могло змінюватися. Ці ушкодження (в своїй сукупності, (щодо живих осіб) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Смерть потерпілої ОСОБА_7 , настала в доволі короткий проміжок часу після заподіяння їй цих тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_7 є важка відкрита черепно-мозкова травма, множинний відкритий багатоуламковий перелом кісток лицевого скелету з переходом на кісткові структури основи черепа з частковим роздрібненням речовини головного мозку, з масивними крововиливами під м`які мозкові оболонки, в речовину головного мозку, мозочок, стовбур, що зумовило, в короткий проміжок часу (після отримання ушкоджень в ділянку голови), - припинення функцій центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання. Ушкодження, що зазначені в п.п.1.2. 1.3. - виникли внаслідок травматичних (ударних) дії тупим твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею прижиттєво - незадовго до моменту настання смерті; щодо живих осіб ці ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Ушкодження, що зазначене в п. 1.4. виникло внаслідок дії тертя (можливо, як при «волочінні» тіла, так і за інших обставин) та могло виникнути, як в найкоротший проміжок часу, попередньо моменту настання смерті, так і в короткий проміжок часу після настання такої. Характерних ознак, які б могли свідчити про «опір, боротьбу» потерпілої ОСОБА_7 , при дослідженні її трупа - не виявлено. Ушкодження у вигляді: дефектів м`яких тканин обличчя (в таму числі, і в .межах прижиттєво нанесених ран), з «фестончастими» краями по межах дефектів, -виникли посмертно «Фестончастість» країв та дефекти м`яких тканин можуть свідчити про факт ушкодження тіла трупа зубами тварин (ссавців) (а.п.40-52).
- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 14 січня 2022 року, під час якого ОСОБА_4 розказав, яким чином та за яких обставин він наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження (а.п.77-80).

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події та ілюстрованих таблицях до нього від 14 січня 2022 року, з якого встановлено, що місцем огляду є господарство, що розташоване по АДРЕСА_2 , де була виявлена та вилучена дерев`яна палиця циліндричної форми, яка має довжину 77 см та діаметр 4 см. Палиця обмотана липкою стрічкою, на якій наявні плями бурого кольору (а.п.85-89).

- даними, що містяться у висновку судової-біологічної експертизи №73 від 28 січня 2022 року, з якого встановлено що кров ОСОБА_11 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. На представленій для дослідження дерев`яній палиці встановлено наявність крові людини. При серологічному дослідженні на вищевказаному речовому доказі виявлений антиген А ізосереологічної системи АВО. Характерні особам з групою А з ізогемаглютиніном анти-В і в тому числі ОСОБА_7 (а.п.121-122).

- даними, що містяться у висновку судово-психіатричної експертизи №23/22 від 02 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, під час вчинення інкримінованого йому злочину, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає. Будь-яких відхилень психіки, які позбавляли б його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, не має (а.п.126-129).

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події та ілюстрованих таблицях до нього від 20 січня 2022 року, з якого встановлено, що місцем огляду є господарство ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де було виявлено і вилучено штикову лопату чорного кольору з дерев`яним руків`ям, яке відрізане (а.п.134-142).

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи речових доказів №19/20-мк від 11 лютого 2022 року (а.п.156-159).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, суд кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину проти життя і здоров`я особи, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з умисною формою вини, та досліджує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку, оцінку скоєному, а також те, що він свою вину визнав.
Характеризуючи особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше судимий (а.п.64), за місцем проживання характеризується негативно (а.п.63), на "Д" обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п. 68).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України є з`явлення із зізнанням та щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та враховує позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суспільно небезпечний характер його дій, якими він посягнув на найцінніше - життя потерпілої, його мотиви, обстановку вчинення кримінального правопорушення, а також виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи для суспільства. А тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, оскільки такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Разом із тим, судом зроблено висновок про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки він раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року.
Частиною 3 статті 78 КК України передбачено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим - роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 10 постанови від 24.10.2003 р. №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду №18 від 10.12.2004 р., № 8 від 12.06.2009 р. та №11 від 06.11.2009 р.).
Оскільки кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 в середині грудня 2021 року під час встановленого вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року іспитового строку, тому на підставі ст.71 КК України йому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків з врахуванням вказаного вироку.
При призначенні обвинуваченому покарання необхідно також врахувати положення ч. 4 ст. 71 КК України, а також роз`яснення, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), згідно яких при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить ураховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
При вирішенні, згідно із п.2 ч.4 ст.374 КПК України, питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд керується тим, що даним вироком суду визнається доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину та йому призначається покарання у виді позбавлення волі з поміщенням до установи закритого типу. Тому суд, із врахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Майнова шкода відсутня.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року та остаточну міру покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 10 років (десять) років і 1 (один) місяць.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше, ніж на 60 днів, тобто до 31 липня 2022 року включно, з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14 січня 2022 року.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року.

Речові докази:
- куртку синю утеплену, кофту білу в`язану, лосини чорні синтетичні, дерев`яну палицю, яка упакова в білий поліетиленовий мішок, штикову лопату зі зрізаним руків`ям, які приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000010 від 13 січня 2022 року та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області ОСОБА_1