Провадження по справі № 1-кп/522/744/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 судовий розгляд в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000793 від 21.10.2021 року та №0001253 від 09.10.2021 року, на підставі обвинувальних актів стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.11.2010 року вироком Суворовського районного суду м. Херсона за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років 6 місяців;
- 21.10.2014 року вироком Комсомольського районного суду м. Херсона за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років;
- 04.12.2014 року вироком Суворовського районного суду м. Херсона за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років;
- 03.07.2020 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнився у лютому 2021 року за відбуттям строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.02.2016 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнився у квітні 2020 року за відбуттям строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів),
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення визнаний судом доведеним.
ОСОБА_3 , маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові кримінальні правопорушення майнового характеру за наступних обставин.
Так, в період з 07.10.2021 року по 09.10.2021 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , помітив автомобіль марки «Toyota Camry», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього одне ліве бокове дзеркало заднього виду, вартістю 1 500 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 1 500 гривень.
Крім того, в період з 14.10.2021 року по 16.10.2021 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , помітив автомобіль марки «Mersedes Benz», білого кольору, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього два бокових дзеркала заднього виду, вартістю 2000 гривень кожне, загальною вартістю 4000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.
Крім того, в ніч з 16.10.2021 року по 17.10.2021 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_5 , помітив автомобіль марки «BMW» сірого кольору, державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього два бокових дзеркала заднього виду, вартістю 500 гривень за кожне, загальною вартістю 1000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Крім того, в період часу з 19.10.2021 року по 20.10.2021 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_6 , помітив автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» чорного кольору, державний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього два бокових дзеркала заднього виду, вартістю 1500 гривень кожне, загальною вартістю 3000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.
Крім того, 20.10.2021 року вночі, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_7 , помітив автомобіль марки «Mersedes», білого кольору, державний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього два бокових дзеркала заднього виду, вартістю 2500 гривень кожне, загальною вартістю 5000 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.
Крім того, в період часу з 20.10.2021 року по 21.10.2021 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_8 , помітив автомобіль марки «Honda CR-V», чорного кольору, державний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_13 .
Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, підійшов до вищевказаного автомобілю, зняв з нього два бокових дзеркала заднього виду, вартістю 2150 гривень кожне, загальною вартістю 4300 гривень.
В подальшому, ОСОБА_3 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на загальну суму 4300 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали та повторно вчинили кримінальне правопорушення майнового характеру за наступних обставин.
Так, в період часу з 18:00 години 20.10.2021 року по 10:40 годину 21.10.2021 року, більш точного часу встановити не вдалось, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 перебували між будинками АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , де з метою підшукування чужого майна громадян, яким можливо таємно заволодіти, помітили автомобіль марки «Mini Cooper» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_14 .
Визначивши предметом свого злочинного посягання бокові дзеркала заднього огляду встановлені на автомобілі марки «Mini Cooper» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , реалізуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований та таємне викрадення, чужого майна, переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись що їх дії залишаються непомітними для оточуючих, підійшли до вищевказаного автомобілю, зняли з вищевказаного автомобілю два бокові дзеркала заднього огляду, загальною вартістю 2 500 гривень, та залишили частину аркушу паперу із власноручно написаним номером мобільного телефону для подальшого викупу потерпілим свого майна.
В подальшому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , та із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на загальну суму 2 500 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінальних правопорушень, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно в період часу з 02.10.2021 року по 21.10.2021 року, вночі, в Приморському районі м. Одеси, він знаходив автомобілі за різними адресами, з яких потім знімав бокові дзеркала заднього виду. Він залишав свій номер телефону задля того, щоб потерпілі могли зателефонувати і він би за гроші повернув їм дзеркала. Крім того, в період часу з 20.10.2021 року по 21.10.2021 року він разом із ОСОБА_4 перебували в АДРЕСА_10 , де помітили автомобіль, з якого вирішили зняти бокові дзеркала заднього виду. Знявши дзеркала, вони залишили аркуш паперу із написаним номером телефону для подальшого викупу потерпілим свого майна та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, пояснив, що зробив це через брак коштів, його дружина тяжко хворіє. Вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та суворо не карати. Зазначив, що потерпілі претензій будь-якого характеру до нього не мають.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 , просила суворо не карати її підзахисного, врахувати його щире каяття, міцні соціальні зв`язки та призначити найбільш м`яке покарання. Крім того, долучила дані, що обвинувачений одружений, його мати інвалід ІІІ групи та пенсіонерка, з ОСББ за місцем проживання характеризується позитивно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно в жовтні 2021 року він разом із ОСОБА_3 перебували в АДРЕСА_10 , де помітили автомобіль, з якого вирішили зняти бокові дзеркала заднього виду. Знявши дзеркала, вони залишили аркуш паперу із написаним номером телефону для подальшого викупу потерпілим свого майна та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини, бути законослухняним громадянином.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та призначити йому мінімальне покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , просив суворо не карати його підзахисного, врахувати його щире каяття та призначити покарання у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 просив призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік із можливостю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік.
Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , у судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд без їх участі, у зв`язку із їх зайнятістю.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з урахуванням визнання вини обвинуваченими, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Законодавче мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Згідно ч. 1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, одружений, має мати пенсіонерку, яка є інвалідом ІІІ групи, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в м. Херсоні, раніше неодноразово судимого за кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про криміногенний нахил обвинуваченого, вчинив нові кримінальні правопорушення через 7 місяців після звільнення з місць позбавлення волі, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів.
Також суд враховує, що обвинуваченим матеріальну шкоду потерпілим частково відшкодовано шляхом повернення викраденого, та в матеріалах справи наявні заяви від потерпілих, які претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не мають.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання останнього буде призначення виключно найсуворішого покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства.
Підстав для застосування положень статті 75 КК України судом не встановлено.
Таким чином, саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.
Враховуючи обставини кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, який свою вину визнав, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив нетяжкі злочини повторно, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, та кількість епізодів в яких він обвинувачується, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 21.10.2021 року та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2021 року тримається під вартою, тобто з 21.10.2021 року необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, має на утриманні батьків пенсійного віку, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в місті Ізмаїл, раніше судимий за злочин проти власності та звільнився у квітні 2020 року за відбуттям строку покарання, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.
В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який свою вину визнав, раніше судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, у виді одного року позбавлення волі.
Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 21.10.2021 року та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2021 року тримається під вартою, тобто з 21.10.2021 року необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Враховуючи викладене, у випадку порушення ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період із 21.10.2021 року по день проголошення даного вироку включно.
В судовому засіданні прокурор просив зміни ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, однак відповідного клопотання не подав.
Враховуючи викладене, суд вважає, що запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати та ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у зв`язку з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні та цивільні позови не заявлені.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 522/20423/21 (провадження № 1-кс/522/11085/21) на майно, яке виявлене та вилучене 21.10.2021 року під час обшуку затриманої особи ОСОБА_4 ; та накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 522/20423/21 (провадження № 1-кс/522/11098/21) на майно, яке виявлене під час огляду місця події 22.10.2021 року, а саме в місцях, де затримані залишали викрадені дзеркала за адресою: м. Одеса, вул. Довженка, 8.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 72, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 21.10.2021 року.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 21.10.2021 року по день набрання вироком законної сили включно.
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати та ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду, у зв`язку з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно буде рахувати з 21.10.2021 року до проголошення даного вироку.
Накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 522/20423/21 (провадження № 1-кс/522/11085/21) на майно, яке виявлене та вилучене 21.10.2021 року під час обшуку затриманої особи ОСОБА_4 ; та накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 522/20423/21 (провадження № 1-кс/522/11098/21) на майно, яке виявлене під час огляду місця події 22.10.2021 року, а саме в місцях, де затримані залишали викрадені дзеркала за адресою: м. Одеса, вул. Довженка, 8; скасувати.
Речові докази, а саме:
- банківська карта банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 дійсну до 09/25, код CVV 188 на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, повернути власнику ОСОБА_16 ;
- фрагмент паперу із записами нанесеними пастою чорного кольору із зазначенням абонентського номеру оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_9 та слово «ЗЕРКАЛА», квитанції (чек) з терміналу банку «ПриватБанк» від 21.10.2021 року щодо поповнення потерпілим ОСОБА_14 рахунку № НОМЕР_8 на суму 700 гривень на ім`я ОСОБА_16 , які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, знищити;
- записка з номером телефону НОМЕР_9 , яку запаковано до сейф-пакету №FPS5009472; записка з номером телефону НОМЕР_9 , яку запаковано до сейф-пакету №SUD1009904; записка з номером телефону НОМЕР_10 ; записка з номером телефону НОМЕР_10 ; знищити;
- мобільний телефон марки «Самсунг Галаксі А6+» IMEI 1: НОМЕР_11 ; IMEI 2: НОМЕР_12 , із сім карткою з абонентським номером НОМЕР_13 ; стартовий пакет (утримувач для сім картки) оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_14 ; стартовий пакет (утримувач для сім картки) оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_15 ; стартовий пакет (утримувач для сім картки) оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_16 ; стартовий пакет (утримувач для сім картки) оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_17 ; стартовий пакет (утримувач для сім картки) оператору мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з абонентським номером: НОМЕР_13 ; основна сім картка оператору мобільного зв`язку «Київстар» із серійним номером НОМЕР_18 ; грошова купюра номіналом 10 гривень з серійним номером ЦЄ3629736; повернути власнику ОСОБА_3 ;
- два фрагменти паперу із записами нанесеними пастою синього кольору з зазначенням місцезнаходження запчастин кожного окремо взятого автомобіля; які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, знищити;
- мобільний телефон марки «Самсунг С5112» IMEI 1: НОМЕР_19 , IMEI 2: НОМЕР_20 з сім карткою оператора мобільною зв`язку «Київстар» із серійним номером НОМЕР_21 ; мобільний телефон марки «Нокіа 3500С» IMEI: НОМЕР_22 , з сім карткою оператора мобільною зв`язку «Київстар» із серійним номером НОМЕР_23 ; мобільний телефон марки «Ксіомі» IMEI 1: НОМЕР_24 , IMEI 2: НОМЕР_25 з сім карткою оператора мобільною зв`язку «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_16 ; які були вилучені в ході проведення обшуку ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ;
- ножиці (кусачки) для кабелю із рукояткою червоного кольору та написом «180»; зошит із записами нанесеними чорною та синьою пастою з зазначенням номерів банківських карток та номерів телефонів; знищити;
- 2 (два) бокових дзеркала заднього виду від автомобіля марки «Тойота Ланд Крузер», належні ОСОБА_11 , які поміщено до сейф пакету №INZ2057509 з пояснювальними записами та підписами понятих; 1 (одне) бокове дзеркало заднього виду від автомобіля марки «Тойота Камрі», належне ОСОБА_8 , яке поміщено до сейф пакету №INZ2057510 з пояснювальними записами та підписами понятих; 2 (два) бокових дзеркала заднього виду від автомобіля марки «Хонда «CR-V»», належні ОСОБА_13 , які поміщено до сейф пакету №INZ2057511 з пояснювальними записами та підписами понятих; повернути власникам;
- фрагмент паперу із записами нанесеними пастою чорного кольору із зазначенням абонентського номеру оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_9 та слово «ЗЕРКАЛА»; квитанції (чек) з терміналу банку «ПриватБанк» від 21.10.2021 року щодо поповнення потерпілим ОСОБА_14 рахунку НОМЕР_8 на суму 700 гривень на ім`я ОСОБА_16 ; які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, знищити;
- банківська картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 дійсну до 09/25, код CVV 188, на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 101-В, повернути власнику ОСОБА_16 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1