ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1421/22 Справа № 202/5566/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за 0001592 від 11.07.201, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців 18 днів. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за таких обставин.
Так, 11 липня 2016 року, в період часу з 10 години 30 хвилин по 13 годину, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 78 по вул.Байкальській м.Дніпро, розпивав алкогольні напої з раніше йому незнайомим потерпілим ОСОБА_9 і побачивши, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 12 годині 50 хвилин, умисно, з корисних спонукань, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, з метою незаконного власного збагачення, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_9 своєю правою рукою, стиснутою в кулак один удар в ділянку потилиці, від якого потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 наніс потерпілому ще близько 4-х ударів в ділянку голови та обличчя, після чого, довівши своїми діями потерпілого до безпорадного стану, умисно, з корисних спонукань, відкрито викрав, схопивши, пакет з особистими речами ОСОБА_9 , в якому знаходилася барсетка чорного кольору з написом «Cold Coral», що містила в собі грошові кошти потерпілого в сумі 2500 грн. та мобільний телефон потерпілого марки «Nokia 1110 i» сірого кольору, вартість якого, становить 120 грн., тобто майно потерпілого на загальну суму 2620 грн. Своїми злочинним діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму та тілесні ушкодження останньому, у вигляді: підшкіряного крововиливу в тім`яній області по центру, двох саднин- у виличній області праворуч та ліворуч, синця на підборідді праворуч з переходом в проекцію нижньої щелепи та верхньої третини шиї по попередньо-боковій її поверхні праворуч, котрі за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після скоєння вказаного вище з місця злочину ОСОБА_5 втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, обвинувачений звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вирок скасувати та постановити своє рішення. На переконання обвинуваченого, вирок є незаконним, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Так, обвинувачений вказує, що покази потерпілого мають суперечності, та він неодноразово їх змінював, зокрема в частині суми завданого збитку й обставин їх знайомства. Разом з цим, обвинувачений не погоджується із висновками суду щодо допустимості та належності доказів, зокрема протоколу впізнання за участю потерпілого, через порушення процедури впізнання та те, що потерпілий до впізнання бачив його двічі, протоколу впізнання речей (сумки) за участю ОСОБА_10 , через неможливість допитати цього свідка в суді, та протоколу його обшуку, через відсутність на місці захисника, ненадання ним згоди на проведення таких слідчих дій та відсутність понятих, не дивлячись на те, що в протоколі такі були вказані, а також неможливість їх допиту судом. До того ж, обвинувачений звертає увагу, що на місці події, на яке вказав потерпілий, відсутні будь-які сліди крові, боротьби та розпивання спиртних напоїв, що ставить під сумнів позицію потерпілого. За наведенитх обставин, на думку обвинуваченого, вирок є незаконним та підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданої апеляційної скарги.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій вину не визнав та заперечував факт знайомства з потерпілим і перебування 11.07.2016 в період часу з 10-30 по 13-00 годин біля будинку № 78 по вул.Байкальській м.Дніпро.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, його винуватість повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями потерпілого та свідків.
З показів потерпілого ОСОБА_11 видно, що 11.07.2016 в районі магазину «АТБ» та вул.Байкальської в м.Дніпрі він разом з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої, й в цей час ОСОБА_5 наніс йому сильний удар по потилиці від чого він впав, а потім ще декілька ударів по голові та обличчю, прийшов до тями, він виявив, що зникли його речі, а саме барсетка з грошима в сумі 2500 грн. та телефон.
Факт перебування того дня обвинуваченого разом з потерпілим підтвердив свідок ОСОБА_12 , який бачив їх в магазині «АТБ» під час купівлі горілки та пива, а потім впізнав обинувачегого під час впізнання, як чоловіка, який був в магазині з чоловіком, який купив пиво та «чекушку».
Разом з цим, свідок ОСОБА_13 , підтвердила, що 11.07.20216 о 13.00 годині ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками суду щодо критичної оцінки показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в частині пояснень щодо часу зустрічі з обвинуваченим ОСОБА_5 11 липня 2016 року, оскільки жоден з допитаних свідків не зміг вказати на точний час зустрічі з обвинуваченим того дня, та вони суперечать дослідженим судом доказам.
Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується й письмовими доказами у провадженні.
Так, відповідно до протоколу особистого огляду від 11.07.2016 з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_5 було оглянуто чоловічу барсетку чорного кольору «Cold Coral» та мобільний телефон «Nokia 1110 i» сірого кольору IMEI: НОМЕР_1 .
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.07.2016 з фототаблицею до нього потерпілий ОСОБА_9 за загальними ознаками обличчя, конституцією тіла та іншими ознаками в сукупності впізнав під № 3 ОСОБА_5 , який 11.07.2016 вчинив грабіж щодо нього з застосуванням насильства.
Разом з цим, з протоколів пред`явлення речей для впізнання від 11.07.2017 та від 20.11.2016 з фототаблицею до них видно, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , кожен окремо, впізнали барсетку, яку було викрадено у потерпілого.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2016 з фото таблицею до них свідок ОСОБА_12 , за загальними рисами обличчя, розрізу очей, формою носа, брів, губ, вилиць впізнав ОСОБА_17 , як чоловіка, який 11.07.2016, близько 10-50 години, разом з іншим чоловіком заходив до магазину «АТБ», та ОСОБА_9 , як чоловіка, який 11.07.2016, близько 10-50 години, разом з іншим чоловіком зайшов до магазину «АТБ-маркет» та придбав алкогольні напої.
З диску з відеозаписом з камери відео спостереження супермаркету «АТБ» № 216 від 11.07.2016 та протоколу його перегляду від 28.07.2016 видно, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 знаходяться в касовій зоні магазину «АТБ», розташованого по АДРЕСА_2 , у черзі, спілкуються, після чого касир пробиває алкогольні напої у вигляді пляшки горілки 0,2 літра та пляшки пива 1, 25 літра, які з касового прилавку забирає ОСОБА_5 , а здійснює оплату цього товару ОСОБА_9 .
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 21.07.2016 з фототаблицею до нього за участю ОСОБА_9 , потерпілий, за допомогою статиста детально пояснив послідовність дій обвинуваченого та механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Висновком судово-медичного експерта № 2729е від 14.07.2016 підтверджується наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а саме підшкіряного крововиливу у тім`яній області по центру, двох саднин- у виличній області праворуч та ліворуч, синця на підборідді праворуч з переходом в проекцію нижньої щелепи та верхньої третини шиї по передньо-боковій її поверхні праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1660 від 21.07.2016 ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 1110 i» сірого кольору, станом на 11.07.2016 становить 120 гривень.
Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, й достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не убачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв інкримінований злочин, не знайомий з потерпілим та 11.07.2016 перебував в іншому місці, є необгрунтованими та спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема позами потерпілого та свідка ОСОБА_12 , який підтвердив перебування потерпілого та обвинуваченого разом в магазині неподалік від місця вчинення злочину, а також диском з відезаписом з камер відеоспостереження магазину АТБ, тому апеляційний суд розцінює таку позицію обвинуваченого, як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.
Щодо тверджень обвинуваченого про недопустимість як доказу, протоколу впізнання речей за участю свідка Круподер від 21.07.2016, через те, що в період з 11.07.2016 по 21.07.2016, зокрема вказана сумка перебувала у потерпілого та його дружина не могла не впізнати її, то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказаний доказ є таким що не суперечить іншим доказам у провадженні, а впізнання було проведено з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228, 231 КПК України.
Необґрунтованими є й твердження обвинуваченого про порушення його права на захист у зв`язку з затримання в порядку ст. 208 КПК без участі захисника.
Згідно з ч. 4 ст. 208 КПК уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Частиною 4 статті 213 КПК передбачено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. Тобто, положеннями вказаної статті визначений порядок затримання особи, відповідно до якого участь захисника в момент затримання не передбачена, оскільки уповноважена особа зобов`язана лише роз`яснити затриманому його право мати захисника та негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.
З матеріалів кримінального провадження видно, що при затриманні ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, слідчим було дотримано вказаних вимог кримінального процесуального закону, про що, відповідно до приписів ч. 5 зазначеної норми закону, складено протокол від 11.07.2016.
З вказано протоколу та матеріалів кримінального провадження видно, що органом досудового розслідування про затримання ОСОБА_5 було повідомлено уповноважений законом орган на надання безоплатної правової допомоги, яким було призначено захисника ОСОБА_18 для здійснення захисту затриманого, якому зокрема було вручено копію протоколу затримання, про що свідчить підпис захисника.
Водночас органом досудового розслідування було здійснений обшук ОСОБА_5 , на підставі положень ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням правил передбачених ч. 7 ст. 233, ст. 236 КПК України, у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , про що складено відповідний протокол, який було підписано понятими та обвинуваченим без жодних зауважень та доповнень.
З огляду на викладене, органом досудового розслідування зазначену слідчу дію проведено без порушення норм процесуального закону.
Доводи сторони захисту про порушення судом принципу безпосередності дослідження доказів не відповідає дійсності та спростовуються матеріалами провадження, зокрема журналом та технічним записом судового засідання від 16.01.2022.
Всі інші, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, були предметом перевірки судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, а інших доказів на підтвердження їх обгрунтованості стороною захисту надано не було.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011), та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, за обставин, викладених у ній, не має.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 .
Також, на переконання колегії суддів, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільно, обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання у виді позбавлення волі, призначеного обвинуваченому в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII, та строку попереднього ув`язнення, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховування.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4