Справа № 738/1502/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/233/22
Категорія - ч.2 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові одночасно в режимі відео конференції із Сосницьким районним судом Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000107 від 23 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польове Сосницького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має двох неповнолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 неодноразово судимй, останній раз 11 жовтня 2018 року вироком Сосницького районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, на виконання вироку ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі, 13 квітня 2021 року ухвалою Коростенського районного суду Житомирської області був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк покарання 6 місяців 9 днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2018 року і з урахуванням положень ст. 72 КК України остаточно призначено 1 рік два місяці обмеження волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 686, 48 грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов АТ «Українська залізниця» про стягнення з ОСОБА_6 майнової шкоди залишений без розгляду.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 23 серпня 2021 року, близько 03 години, ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прибув до перегону Мена-Низівка 60 км ПК5-6, де діючи повторно, умисно, таємно, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав 200 метрів мідного дроту вагою 20 кг. 900 г, вартістю 4 219,29 грн., чим заподіяв Акціонерному товариству «Українська залізниця» майнову шкоду.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2018 року і з урахуванням положень ст. 72 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді одного року позбавлення волі.

Аргументує тим, що у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила нове кримінальне правопорушення, до покарання за новим вирком повністю або частково приєднується покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково. При цьому, менш суворий вид покарання переводиться у більш суворий.

Відповідно до ст. 51 КК України покарання у виді обмеження волі менш суворе, ніж покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, будучи 13 квітня 2021 року звільненим умовно-достроково на невідбутий термін покарання за попереднім вироком 6 місяців 9 днів позбавлення волі ОСОБА_6 23 серпня 2021 року вчинив кримінальне правопорушення.

Визнаючи обвинуваченого винним, суд прийшов до висновку, що йому належить призначити покарання у виді обмеження волі, чого прокурором не оспорюється.

Однак, призначаючи остаточне покарання за правилами ст. 71, 72 КК України, суд помилково не врахував положень п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» та замість позбавлення волі, яке є більш тяжким покарання ніж обмеження волі, суд остаточно призначив покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, невірне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, тягне за собою безумовне скасування судового рішення з постановлення нового вироку, яким ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечував проти доводів прокурора та просив не призначати йому покарання у вигляді позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні майна АТ «Українська залізниця», вчиненому повторно, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 11 жовтня 2018 року ОСОБА_6 був засуджений Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року іспитовий строк засудженому ОСОБА_6 був скасований, а він направлений для реального відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі.

13 квітня 2021 року ухвалою Коростенського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 6 місяців 9 днів позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання, протягом не відбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71 і 72 Цього Кодексу.

Правилами ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання вчинив кримінальне правопорушення, то суд призначає спочатку покарання за нове кримінальне правопорушення, після чого повністю або частково приєднує не відбуте покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутого покарання за попереднім вироком.

При умовно - достроковому звільненні від покарання, незалежно від того, коли вчинене нове кримінальне правопорушення, на початку звільнення чи наприкінці строку, не відбутим покаранням є увесь строк покарання, від якого була звільнена особа, тобто 6 місяців 9 днів позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю вироків у виді обмеження волі, суд не виконав вимог ч. 4 ст. 71 КК України, оскільки пом`якшив покарання в порівнянні з невідбутим у виді позбавлення волі, і не виконав вимоги закону, що остаточне покарання за сукупністю вироків повинне бути більшим від покарання за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутого покарання за попереднім вироком.

У п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», поряд з роз`ясненням порядку обчислення строків не відбутого покарання, зазначено, у разі, коли особа в період умовно-дострокового звільнення, вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли за останнім за часом вироком, призначається більш м`яке покарання.

Згідно ч.1 ст. 72КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, відповідно один рік обмеження волі відповідає 6 місяцям позбавлення волі. Часткове приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком тільки 6 місяців без 09 днів, утворює покарання, яке запропонувала прокурор, вид та розмір якого відповідає вимогам кримінального закону про призначення покарання, суспільній небезпеці вчиненого, особі обвинуваченого, є достатнім та необхідним для виправлення винного, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 71, КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2018 року у виді 6 місяців позбавлення волі, і з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначити один рік позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного затримання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_10