Справа № 201/5674/22
Провадження № 1-кс/201/1971/2022

18 серпня 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, не працюючого, утриманців не маючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- прокурор ОСОБА_4
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 22.08.2022, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.
У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, у зв`язку із чим наведене зумовило слідчого звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді.
Слідчий вважає, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
З огляду на наведене, слідчий просив продовжити строк тримання ОСОБА_5 у межах строків досудового розслідування, а саме до 24.09.2022 року включно в умовах ДУ «ДУВП № 4» без визначення розміру застави.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні письмово.
ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, вину не визнав, просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки інкримінований йому злочин він не вчиняв.
Захисник підтримав позицію свого підзахисного, додатково наголосивши про недоведеність ризиків.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 на виконання наказу президента РФ ОСОБА_7 військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народогосподарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України.
24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_8 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
До участі у військовій агресії РФ проти України керівництво окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окупованій території Луганської області не передбачені законом збройні формування.
Так, в 27.02.2022 (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про незаконність дій співучасників збройних формувань та Російської Федерації на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на державну зраду вступив в злочинну змову з особою на ім`я « ОСОБА_9 », який з 2014 року бере участь у діяльності НЗФ «ЛНР», щодо якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, на вчинення дій, направлених на надання допомоги представникам НЗФ «ЛНР» та ЗС РФ в проведенні підривної діяльності на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам НЗФ «ЛНР» та ЗС РФ засобами телефонного зв`язку та мережі Інтернет відомостей щодо місць дислокації, чисельності та маршрутів пересування, підрозділів та військової техніки Збройних Сил України, задіяних у збройному супротиві військовослужбовцям ЗС РФ на території м. Сєвєродонецьк Луганської області.
У подальшому, ОСОБА_5 , у період з 27.02.2022 по 05.03.2022 перебуваючи на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, на виконання злочинного завдання представника НЗФ «ЛНР» особи на ім`я « ОСОБА_9 », у невстановлений в ході досудового розслідування час, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, для орієнтування військовослужбовців ЗС РФ та НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » використовуючи мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , через мобільний додаток «Telegram» (ник-нейм «ftp»), повинен був передавати вищезазначену інформацію особі на ім`я « ОСОБА_9 » (ник-нейм «ilya»), чим надав би допомогу представникам НЗФ «ЛНР» та військовослужбовцями ЗС РФ в проведенні підривної діяльності проти України.
Однак, ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своєї діяльності, відмовився від виконання подальших дій, направлених на надання допомоги представникам НЗФ «ЛНР» та ЗС РФ в проведенні підривної діяльності на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Постановою керівника Луганської обласної прокуратури від 09.03.2022 стосовно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 діб, тобто до 07.04.2022 , без можливості внесення застави.
Слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 серпня 2022 року включно без внесення застави.
23.06.2022 ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 24.09.2022.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом затримання, складеним відповідно до вимог ст. 208 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 щодо намірів ОСОБА_5 ; здійснення передачі інформації про розташування військової техніки ЗС України; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 ; протоколом огляду міні камери, вилученої під час затримання ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .
Щодо існування ризиків.
Слідчий суддя вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 він може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків, або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою матеріали клопотання не містять.
Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування або суду підтверджується тим, що у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, останньому загрожує реальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна.
Встановлено, що зареєстроване та фактичне місце проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_1 .
Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 09 травня 2022 року (затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75), тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту в такому випадку не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків.
Оскільки постійне місце проживання підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться у м. Сєвєродонецьку, тобто на тимчасово окупованій території, то у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою він може знаходитись за місцем свого проживання. Знаходження підозрюваного на тимчасово окупованій території може привести до переховування ОСОБА_5 , від органів досудового розслідування та/або суду. Таким чином, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, про те, що до останнього не можна застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт свідчить, той факт, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, останній у своїй власності на підконтрольній українській владі території будь-якого майна не має.
Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що допитані свідки у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили розміщення підрозділів ЗСУ у приміщенні школи м. Сєвєродонецька, яке зафіксував на міні відеокамеру ОСОБА_5 . Тобто, ОСОБА_5 може будь-яким чином впливати на вказаних свідків.
Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та при встановленні додаткових свідків з числа внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_5 матиме змогу здійснювати тиск на свідків та схиляти останніх для дачі неправдивих показань, оскільки він діяв на виконання завдання представника незаконних збройних формувань «ЛНР».
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється, підтверджується наступним.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року його строк продовжено до 25 квітня 2022 року.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022.
У випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою та враховуючи його стійку проросійську позицію, це створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_5 з особою на ім`я « ОСОБА_9 », якому останній мав намір передати інформацію щодо місць дислокації підрозділів та військової техніки Збройних Сил України, задіяних у збройному супротиві військовослужбовцям ЗС РФ на території м. Сєвєродонецьк Луганської області або з іншими особами, з числа представників НЗФ «ЛНР» або військовослужбовців РФ.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради який є особливо тяжким та вчинявся останнім добровільно, умисно у змові із невстановленими досудовим розслідуванням особою, зокрема представником НЗФ «ЛНР», який діє на підтримку режиму окупації Луганської області та функціонування псевдодержавного утворення «ЛНР».
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що оскільки, на даний час не встановлені всі можливі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факти виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Зазначене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тому слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники злочину.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Отже слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час продовжують існувати.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри. Крім того, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати.
Строк дії запобіжного заходу закінчується 22.08.2022, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 6 ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій.
Строк досудового розслідування закінчується 24.09.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь - яких моральних, патріотичних та ідеологічних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, намагатиметься у будь - який спосіб уникнути відповідальності, тому обрання запобіжного заходу стосовно останнього відповідає суспільному інтересу.
Беручи до уваги викладені вище обґрунтовані ризики та той факт, що ОСОБА_5 має реальну можливість вільної зміни свого місця проживання, застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Крім того, обирати відносно підозрюваного, який зареєстрований та постійно проживає на тимчасово окупованій території Луганської області запобіжний захід домашній арешт недоцільно, оскільки він в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку, негативні наслідки від злочинної діяльності, слід прийти до висновку, що тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування, а інші менш сурові запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку останнього, а також не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому відповідно до вимог ст. 183 КПК України щодо підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання вищевказаним встановленим ризикам.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто до 24 вересня 2022 року включно.
Щодо визначення місця застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що діючий кримінально-процесуальний закон, у тому числі, з метою проведення ефективного досудового розслідування, надає право слідчому визначати місце перебування підозрюваного, у зв`язку з чим, клопотання сторони обвинувачення щодо чіткого визначення в увалі слідчого судді місця застосування запобіжного заходу є таким, що не в повній мірі відповідає процесуальному закону.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з цим, згідно положень ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України.
Оскільки на теперішній час в Україні введено воєнний стан, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 111 КК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України -
Клопотання старшого слідчого задовольнити частково.
Строк дії обраного під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто до 24 вересня 2022 року включно, без визначення застави.
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
ОСОБА_1