Справа № 932/5360/22
Провадження № 1-кс/932/2684/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньою освітою, працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить застосувати до громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 50 000,00 гривень та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені КПК.

Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх доводів слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001326 від 02 серпня 2022 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , 01.08.2022 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, перебуваючи біля закладу громадського харчування «Бістро», розташованого на площі Старомостовій біля буд. 2К в місті Дніпро, побачив раніше не знайомого ОСОБА_8 , котрий стояв біля входу до закладу громадського харчування «Бістро» за вищевказаною адресою, майно якого ОСОБА_4 визначив, об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний, корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, усвідомлюючи те що його дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_4 та свідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів майном, що належало потерпілому ОСОБА_4 , а саме:

- Мобільним телефоном марки «OPPO» модель «A54» об`ємом пам`яті на 128GB, синього кольору, вартістю 8549 грн. 05 коп., в якому знаходились дві сім-картки з номерами телефону: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , телефон був в чорному шкіряному чохлі, який для потерпілого матеріальної цінності не становить..

- Гаманцем чорного кольору, вартістю 634 грн. 50 коп., в середині якого знаходились заробітна банківська картка «Ощадбанку», червоного кольору, з індивідуальним номером рахунку: «№ НОМЕР_3 », банківська картка «monobank», чорного кольору, з індивідуальним номером рахунку «№ НОМЕР_4 », ключи у кількості 3-х шт. від шафи марки «EUSAM», дрібні візитівки, картки, нотатки з блокноту, візитівка сірого кольору, до стоматолога ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_8 , матеріального збитку на суму 9183 грн. 55 коп.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене у період воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.

16.09.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, слідство приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від досудового розслідування та суду. Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак відносно нього направлено до суду обвинувальний акт, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності, наявний ризик переховування від досудового розслідування та суду. Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, останній може покинути території Дніпропетровської області та України.

Можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні: досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 під час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення стало відомо анкетні дані учасників досудового розслідування, крім цього ОСОБА_4 відомо місце мешкання свідків у кримінальному провадженні, тому наявний ризик того, що ОСОБА_4 у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Вчинити інше кримінального правопорушення, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , не судимий, однак стосовно нього до суду направлено обвинувальний акт. Крім того, вивчаючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_4 схильний до вчинення кримінальних правопорушень. Тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може вчинити інші, в тому числі корисливі злочини, а тому існує необхідність запобігання ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити вчинювати кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

На підставі вищевикладеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 діб. Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 50 000 гривень, у разі внесення якої, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені КПК.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що 01 серпня 2022 року його не могло бути на місці скоєння злочину, оскільки він працює крім офіційної роботи ще неофіційно, та у цей час знаходився в іншому місці, а саме на проспекті Калініна в місті Дніпро, потім поїхав до матері, на відеозаписі схожий на нього чоловік. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, у протоколі про впізнання фото з соціальної мережі «Фейсбук», який зроблено 15 років тому, у 2000-му році, на відеозаписі, де зафіксована особа, фото не чіткі, точно сказати, що це підозрюваний, не можна. Стосовно допитів потерпілого та свідків фотознімок у протоколі є застарілим, потерпілий бачив особу лише зі спини, всі в протоколі впізнання впізнають особу ОСОБА_4 на 15 років молодшого зі здоровим оком, у підозрюваного не було знайдено та вилучено предмети кримінального правопорушення, підозрюваного не було затримано на місці скоєння правопорушення, тому ризики є необґрунтованими.

Захисник вказав, що підозрюваний має проблеми з опорно-руховим апаратом, є особою з інвалідністю, на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи копію довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №054157 від 08 грудня 2010 року, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_4 має третю групу інвалідності з 01.11.2010 року, причина інвалідності загальне захворювання по зору та висновок судово-медичного експерта №2925, відповідно до якого у підозрюваного виявлені ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату загальної працездатності, більш 1/3. Також захисник наголошував, що підозрюваний офіційно працює в ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» в підрозділі автоколона №1 на посаді кур`єра з 17.11.2020 року відповідно до наказу №188-ок від 17.11.2020 року по теперішній час, на підтвердження даного факту просив долучити довідку вих. №16ок від 07 жовтня 2021 року, видану начальником відділу персоналу ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» ОСОБА_10 . Також захисник наголошував на тому, що на утриманні підозрюваного знаходиться його мати, ОСОБА_11 , на підтвердження надав довідку Кіровської МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №643229 від 24 вересня 2008 року, відповідно до якої ОСОБА_11 має другу групу інвалідності з 18.09.2008 року, причина інвалідності: загальне захворювання.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до клопотання докази та здійснивши їх належну оцінку, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З наданих слідством матеріалів встановлено, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0001326 від 02 серпня 2022 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.08.2022 року підтверджено, що до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_8 про те, що близько 13:40 год. 01.08.2022 року невстановлена особа, перебуваючи в районі адреси: АДРЕСА_2 , відкрито викрала майно заявника в умовах воєнного стану на території України.

Правова кваліфікація даної події злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідство вважає, що до скоєння цього злочину може бути причетний громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Дослідження обґрунтованості підозри полягає в тому, що слідчий суддя має дійти переконання, що зібраних слідством матеріалів достатньо для створення у незацікавленої, навіть сторонньої особи уявлення про те, що конкретна особа могла вчинити певний злочин. Тобто необхідно об`єктивно зв`язати особу, яка підозрюється у скоєнні злочину, та конкретні факти, які свідчать про ймовірність скоєння нею інкримінованого правопорушення.

У судовому засіданні підозрюваний хоча й надав пояснення, проте заперечив всі обставини даного провадження та пояснив, що він не причетний до скоєння даного злочину.

Однак слідчий суддя відноситься до таких пояснень критично, і вважає їх лише способом захисту підозрюваного.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у протоколі допиту потерпілого від 03 серпня 2022 року вказує, що 01.08.2022 року приблизно о 13 год. 30 хв., він перебував у кафе «Бістро», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Площа Старомостова, буд. 2К, де придбав пляшку пива та сушені кальмари, після чого вийшов з магазину, в цей час за ним вийшов раніше незнайомий чоловік, ОСОБА_8 став біля входу в кафе, в цей час невідомий йому чоловік, який вийшов за ним, рукою вихопив з задньої кишені штанів його особисті речі, а саме гаманець, в якому знаходилися грошові кошти приблизно 1000 грн, заробітна банківська картка «Ощадбанку», банківська картка «Monobank», ключи у кількості 3-х шт та мобільний телефон марки «ОРРО», модель «А54», вартістю 8 200 грн. Після того, як чоловік вкрав вказані речі, він почав бігти в сторону підземного переходу, потерпілий побіг за ним та кричати, але впав. Чоловіка, який пограбував його, чітко запам`ятав.

Потерпілий ОСОБА_8 за результатами проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2022 року, впізнав особу № 2, якою виявився ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 у протоколі допиту свідка від 04 серпня 2022 року вказує, що приблизно о 13 год. 30 хв. він приїхав до площі Старомостової в м. Дніпро, біля буд. 2К він побачив чоловіка, який витягнув з задньої кишені штанів чоловіка гаманець та мобільний телефон. Далі чоловік, який вкрав гаманець та мобільний телефон, побіг до підземного переходу, а інший чоловік намагався наздогнати його. Чоловік, який вкрав гаманець, побіг біля нього і свідок чітко запам`ятав його риси обличчя, очі, брови та ніс. Вищеописаного грабіжника свідок запам`ятав та за сукупністю ознак впізнати може.

Свідок ОСОБА_12 за результатами проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022 року, впізнав особу № 1, якою виявився ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 у протоколі допиту свідка від 05 серпня 2022 року вказує, що приблизно о 13 год. 40 хв. до авто його колеги, у якому він перебував, зайшов раніше невідомий йому чоловік, ОСОБА_13 сказав йому, що дане авто перебуває на перерві та перше відправиться маршрутне таксі, яке стоїть попереду, далі чоловік пішов та сів у маршрутне таксі №27. Приблизно через 5 хв. водій підійшов до нього, щоб розпочати рух, але побачив, що за його водійським сидінням з пасажирського місця №1 встає вищеописаний чоловік та виходить з маршрутного таксі. На пасажирському сидінні №1 водій виявив гаманець чорного кольору, у якому містилися картки. Водій запитав, чий гаманець, пасажири відповіли, що його забув пасажир, який сидів на першому місці. Водій вирішив залишити гаманець в авто та почекати на повернення чоловіка.

Свідок ОСОБА_13 за результатами проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022 року, впізнав особу № 3, якою виявився ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 19.08.2022 року, на якому потерпілий ОСОБА_8 бачить 01.08.2022 року чоловіка, який його пограбував.

Слідчий суддя відхиляє доводи підозрюваного, що на відео схожий на нього чоловік, а не він, так як ОСОБА_4 впізнали потерпілий ОСОБА_8 та свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також з протоколу перегляду відеозапису від 19.08.2022 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнає на відеозаписі невідомого чоловіка, який вчинив кримінальне правопорушення є ОСОБА_4 . Крім того, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про те, що фото, вказане в протоколі, є застарілим, оскільки підозрюваного впізнали за сукупністю зовнішніх ознак, які потерпілий та свідки вказували в протоколі.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 01.08.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.08.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.08.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.08.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2022 року; протоколом огляду від 05.08.2022 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.08.2022 року; протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 17.08.2022 року; протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 18.08.2022 року; протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 15.08.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 19.08.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 19.08.2022 року; висновком експерта проведеної судово-товарознавчої експертизи від 12.09.2022 року; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 16.09.2022 року.

Аналізуючи зібрані органом досудового розслідування докази у сукупності, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення злочину, пов`язаного із відкритим заволодінням чужого майна. Матеріали клопотання містять достатні дані, що він причетний до даного злочину, тому підозра ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України є обґрунтованою і підтверджується об`єктивними джерелами. Не визнання підозри та заперечення проти клопотання не беруться до уваги, оскільки причетність підозрюваного до скоєння цього кримінального правопорушення доведена численними та вагомими доказами, які прямо вказують саме на нього.

При оцінці ризиків, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким. Максимальне покарання згідно санкції ч. 4 ст. 186 КК України становить до 10 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, а також може ухились від явки до слідчого судді, органу розслідування та прокурора.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак відповідно до довідки №76-26082022/12060 ОСОБА_4 перебуває на обліку, відносно нього направлено до суду обвинувальний акт 29 січня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності, наявний ризик переховування від досудового розслідування та суду.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про наявність офіційного працевлаштування підозрюваного, так як стороною захисту надано копію довідки вих. №16ок від 07 жовтня 2021 року, видану начальником відділу персоналу ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» ОСОБА_10 , ОСОБА_4 офіційно працює в ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» в підрозділі автоколона №1 на посаді кур`єра з 17.11.2020 року відповідно до наказу №188-ок від 17.11.2020 року по теперішній час. Слідчий суддя зазначає, що надана довідка датована 07 жовтня 2021 року, встановити наявність офіційного працевлаштування підозрюваного на час розгляду клопотання не надається можливим, крім того, слідчий суддя вказує на невідповідність пояснень підозрюваного наданій довідці, оскільки відповідно до довідки ОСОБА_4 працює на посаді кур`єра, а в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що працює на посаді підсобного робітника.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що підозрюваний є особою з інвалідністю відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №054157 від 08 грудня 2010 року, підозрюваний ОСОБА_4 має третю групу інвалідності з 01.11.2010 року, причина інвалідності загальне захворювання по зору та висновок судово-медичного експерта №2925, відповідно до якого у підозрюваного виявлені ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили стійку втрату загальної працездатності, більш 1/3, оскільки наявність у підозрюваного інвалідності не є достатньою обставиною для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має на утриманні мати, ОСОБА_11 , відповідно до довідки Кіровської МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №643229 від 24 вересня 2008 року, ОСОБА_11 має другу групу інвалідності з 18.09.2008 року, причина інвалідності: загальне захворювання, відповідно до висновку про умови і характер праці від 06.04.2010 року, ОСОБА_11 може працювати, крім того мати підозрюваного має право на пенсійне забезпечення та у судовому засіданні підозрюваний пояснив, що до матері приходить соціальний працівник.

Водночас додатково слід врахувати ризик, що в Україні введено воєнний стан, тобто існує об`єктивна неможливість реалізації певних повноважень оперативними працівниками, дізнавачами, слідчими і т.д., тобто ризик переховування збільшується саме в такий період.

Таким чином, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то при встановленні продовження існування ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваному відомо анкетні дані учасників досудового розслідування, крім цього ОСОБА_4 відомо місце мешкання свідків у кримінальному провадженні, тому наявний ризик того, що підозрюваний у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак відносно нього направлено до суду обвинувальний акт 29 січня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України, тобто, є ризик, що він може продовжити протиправну поведінку та вчинити новий злочин. Тож, цей ризик також вважаю доведеним.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя погоджується із думкою прокурора, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти реалізації вказаних ризиків. Так, застосування навіть більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не дозволить запобігти ризику повторного вчинення злочину та переховування, з огляду на тяжкість покарання, особу підозрюваного та відсутність реальних (а не абстрактних) соціальних зв`язків, які б утримували ОСОБА_4 від здійснення дій, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищезазначеного, доходжу висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас альтернативним запобіжним заходом слід визначити заставу. Так, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, майнового стану підозрюваного та обставин даного провадження, вважаю можливим визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищезазначеного, клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної слідчим суддею суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися із зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 14.11.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 19 вересня 2022 року о 11 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ