Провадження № 1-кс/686/6706/22
УХВАЛА

01 серпня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , вивчивши скаргу начальника головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка зареєстрована у канцелярії суду 28.07.2022.

Дослідивши подану скаргу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На підставі ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Для відкриття провадження за скаргою на бездіяльність слідчого чи прокурора у суду мають бути наявні достатні дані про те, що прокурор чи слідчий отримав заяву або повідомлення про кримінальне правопорушення, однак не вніс відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, предметом оскарження за пунктом 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України є бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, подана у визначений законом строк.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Оскільки КПК України не містить положень щодо представника заявника та яким чином підтверджуються його повноваження, то слід враховувати норми ст. 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді, оскільки вони є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя та відповідають гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу.

Також, для випадків неврегульованості певних питань у ч.6 ст.9 КПК передбачено правило, згідно з яким «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Однією із загальних засад кримінального провадження є рівність перед законом і судом (п.3 ч. 1 ст. 7 КПК).

З огляду на наведене та врегульованість чинним кримінальним процесуальним законом у ст.64-1 КПК України питання представництва юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження, указані положення підлягають застосуванню у порядку ст..7 КПК України для визначення підстав та оцінки можливості представництва юридичної особи.

За положеннями ст..64-1 КПК України представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, може бути:

особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником;

керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами;

працівник юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.64-1 КПК України повноваження представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на участь у провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю, якщо представником є працівник юридичної особи.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 7 КПК, який розкритий у ч. 1 ст. 10 КПК, «не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками».

Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у кримінальному провадженні представником заявника може бути особа, яка за змістом КПК може бути представником іншого учасника кримінального провадження, з якими його можна порівняти. При цьому, підтвердження повноважень представника заявника у кримінальному провадженні має здійснюватися у такій формі та порядку, які не наділятимуть останнього привілеями та не обмежуватимуть у порівнянні з іншими учасниками кримінального провадження. Тобто, з дотриманням засади рівності перед законом і судом всіх учасників кримінального провадження. І такі форма та порядок підтвердження повноважень представника заявника у кримінальному провадженні повинні бути такими ж, як і при підтвердженні повноважень представників інших учасників кримінального провадження, з якими його можна порівняти.

Оскільки ст. 64-1, 64-2 КПК так само як і ст. 60 КПК структурно знаходяться у §5 глави 3 розділу I КПК, котра визначає хто є заявником у кримінальному провадженні, можна зробити висновок, що представником заявника, яким фізична особа, в контексті можливості здійснювати повноваження представника у кримінальному провадженні можна порівняти із представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та представником юридичної особи, яка є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Крім того, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні може бути розпочате, як з ініціативи заявника (ч. 1 ст. 60 КПК), так і з ініціативи потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК), котра може проявлятися у поданні заяви про кримінальне правопорушення, у зазначеному контексті представника заявника можна порівняти також із представником юридичної особи, яка є потерпілим (ч. 2 ст. 58 КПК).

А тому порядок і форма підтвердження повноважень представника заявника, задля дотримання засад рівності перед законом і судом, повинні бути такими ж самими, як і передбачені для вищевказаних осіб ч. 3 ст. 58, ст..60, ч. 2 ст. 64-1, ч. 5 ст. 64-2 КПК.

Так, за змістом вищевказаних норм кримінального процесуального закону, представником вказаних учасників кримінального провадження як фізичних, юридичних осіб може бути: захисник ( ч. 2 ст. 58, ст.60, бз. 2 ч. 1 ст. 64-1, абз. 2 ч. 4 ст. 64-2 КПК), тобто адвокат в розумінні ст. 45 КПК; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами (ч. 2 ст. 58, абз. 3 ч. 1 ст. 64-1, абз. 3 ч. 4 ст. 64-2 КПК); працівник юридичної особи (див. ч. 2 ст. 58, абз. 4 ч. 1 ст. 64-1, абз. 3 ч. 4 ст. 64-2 КПК).

У силу положень ст.45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію)( ч.1 ст.45 КПК України).

На підставі ч.2 ст.45 КПК України захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, представником заявника, який є юридичною особою, аналогічно вказаним вище приписам, крім випадків само представництва, має право бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, тобто є адвокатом.

При цьому можливість особи у кримінальному провадженні діяти при зверненні до суду, в тому числі під час підписання та подання скарги, в якості представника обумовлюється необхідністю підтвердження наявності у неї відповідних повноважень.

Звертаючись зі скаргою, ОСОБА_3 на підтвердження повноважень діяти від імені та в інтересах головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області не долучає будь-яких документів, у тому числі визначених ст.64-1 КПК України та/або ст.50 КПК України.

Отже, у матеріалах скарги відсутні відомості та документи, які з урахуванням наведених приписів кримінального процесуального закону підтверджують наявність у ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів особи, в інтересах якої він подав скаргу.

За таких обставин, скарга не може бути розглянута по суті, а відповідно не може бути прийнято жодне із рішень, передбачених ч.2 ст.307 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що визначена приписами чинного КПК України процедура звернення до суду є частиною належного порядку доступу правосуддя, а тому має бути дотримана особою, яка звертається до суду.

З огляду на наведені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала на підставі пункту 1 ч.2 ст.304 КПК України як подана особою, яка не має права її подавати, роз`яснивши право повторного звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку, передбаченому КПК України після усунення недоліків, що стали підставою для її повернення.

Слідчий суддя зауважує, що визначена приписами чинного КПК України процедура звернення до суду є частиною належного порядку доступу правосуддя, а тому має бути дотримана особою, яка звертається до суду.

Керуючись ст.ст.214,303,306,307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу начальника головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді належного суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя