Справа № 131/93/22
Провадження № 1-кп/131/109/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження № 0000165 від 15.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

учасники провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000165 від 15.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підтвердження існування ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання його підзахисного під вартою, вказавши, що прокурором не обґрунтовано ні ризики для обрання запобіжного заходу, ні доцільність застосування самого тяжкого запобіжного заходу, ні обставини неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Також, захисник звертає увагу, що у ОСОБА_3 є міцні соціальні зв`язки, перебуває в шлюбі та утримує неповнолітніх дітей.

Заслухавши думку сторін, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом установлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Після чого, слідчим суддею Немирівського районного суду Вінницької області останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено розмір застави.

На переконання суду, є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховуватись від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ризики, які були враховані при обрані останньому запобіжного заходу та подальшого його продовження на даний час не змінились, тому зміна запобіжного заходу може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 немає достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, немає постійного законного джерела доходу. Крім того, судом враховується що ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування перебував у розшуку.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, дані обставини свідчать про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, тому ОСОБА_3 слід продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому слід визначити розмір застави, достатньої для виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків в розмірі 40 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 81080 грн., шляхом їх внесення обвинуваченим або заставодавцем в будь-який момент на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки строком на два місяці:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися із свого зареєстрованого місця проживання в без дозволу суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілим і свідками у кримінальному провадженні.

У разі невиконання підозрюваним зазначених обов`язків, а також якщо він, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень за згодою заставодавця.

Керуючись ст. ст. 7, 132, 176, 182, 184, 194, 370,372,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто з 08.06.2022 до 06.08.2022 року.

Визначити розмір застави, достатньої для виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків в розмірі 40 мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 81080 грн., шляхом їх внесення обвинуваченим або заставодавцем в будь-який момент на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки на строк два місяці:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися із свого зареєстрованого місця проживання в без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілими і свідками у кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, а також прокурору - для контролю за її виконанням.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: