Справа № 216/2443/20
1-кп/214/230/22
У Х В А Л А
Іменем України
31 травня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8
за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 від 18.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 306 ч.2, 307 ч.2 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 307 ч.2 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 ч.3 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 307 ч.1, 307 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором у судовому засіданні подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне. ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, вчиненого за наступних обставин. Вказує, що за період документування злочинної діяльності групи осіб з 18 липня 2019 року по 05 лютого 2020 року досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_9 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , отримав від ОСОБА_10 для подальшого збуту наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить не менш ніж 74,338 г, частину якого він збув іншим особам, іншу частину канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 71,008 г, продовжував незаконно зберігати з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання у домоволодінні АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, в рамках попередньої злочинної домовленості з іншими співучасниками, з умислом, спрямованим на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, 07.11.2019, о 16:13 годин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час проведення відносно нього негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув громадянину ОСОБА_13 , який на основі конфіденційного співробітництва приймав участь у здійсненні оперативної закупки в якості «покупця», особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс у чотирьох полімерних пакетах з фіксаторами масою 1,041 г, 0,980 г, 0,932 г, 0,781 г. отримавши в якості оплати від громадянина ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 600 грн., які були заздалегідь оглянуті працівниками поліції й вручені громадянину ОСОБА_13 для проведення оперативної закупки. Після цього, 07.11.2019, у період часу з 16:22 до 16:47 годин, «покупець» ОСОБА_13 на ділянці місцевості, розташованій біля в`їзних воріт до садового товариства «Луч» по вул. Гете у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, добровільно видав працівникам поліції 4 (чотири) прозорі полімерні пакети з фіксаторами, зі збутою йому ОСОБА_9 речовиною рослинного походження зеленого кольору, масою 1,041 г, 0,980 г, 0,932 г, 0,781 г, яка згідно з висновком експерта від 27.11.2019 №30/8.6/735 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, віднесеним до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить відповідно 0,946 г, 0,862 г, 0,831 г, 0,691 г. 05.02.2020, у період часу з 06:19 до 08:45 годин, працівники поліції під час проведення обшуку житла ОСОБА_9 приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виявили та вилучили: у приміщенні кухні на полиці шафи у поліетиленовому пакеті речовину рослинного походження масою 83,410 г; у приміщенні літньої кухні в поліетиленовому пакеті речовину рослинного походження масою 7,584 г; у приміщенні спальної кімнати на тумбі у двох паперових згортках речовину рослинного походження масою 0,368 г, 0,467 г., яка згідно з висновком експерта від 07.02.2020 № 19/104-17/1/3/104 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено. Маса канабісу маса в перерахунку на суху речовину становить відповідно 63,438 г, 6,803 г, 0,342 г, 0,425 г (загальна маса 74,338 г), та який ОСОБА_9 незаконно придбав і зберігав з метою збуту. Зазначає, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів,вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби. Під час судового розгляду кримінального провадження строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 неодноразово продовжувався. Вказує, що обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовується матеріалами кримінального провадження протоколом обшуку, висновками експертиз, допитами свідків, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами. На думку сторони обвинувачення, ризики, встановлені під час досудового слідства, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Наполягає, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного злочину за яке передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не має зареєстрованого місця мешкання, не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, при цьому він має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, раніше виїжджав за кордон, що дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_9 буде переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Зазначає, що ОСОБА_9 моженезаконно впливати свідків у кримінальному провадженні: так, як ознайомився із копіями матеріалів кримінального провадження, що додавались до клопотань, в тому числі, з тими, які містять докази, здобуті в ході досудового розслідування, має інформацію про анкетні дані, місця мешкання свідків, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, також за часом, місцем та обставинами збуту наркотичного засобу гр-ну ОСОБА_13 може ідентифікувати останнього. Тому у разі обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, він може вплинути на свідків з метою примушування до зміни у суді показань, які викривають його у вчиненні злочинної діяльності. Зазначає, що ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як у кримінальному провадженні на теперішній час проводиться перевірка декількох осіб на предмет співучасті у вчиненні даного кримінального правопорушення, тому ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може попередити інших співучасників про відомі йому матеріали та докази у кримінальному провадженні, якими володіє орган досудового розслідування. Наполягає, що ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. При цьому враховує, що ОСОБА_9 не працевлаштований, заняття незаконним збутом наркотичних засобів було основним джерелом одержання ним прибутку та засобів для існування. Також посилається на те, що ОСОБА_9 раніше не засуджений, але 02.04.2019 Криворізькою місцевою прокуратурою № 3 відносно нього направлено до Центрально-Міського районного суду обвинувальний акт за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, на теперішній час розгляд кримінального провадження здійснюється Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу. Наполягає, що зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому запобіжній захід тримання під вартою, не може бути замінено на більш м`який. Вказує, що тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Вказує, що за період документування злочинної діяльності з 18 липня 2019 року по 05 лютого 2020 року досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та з відома та згоди інших співучасників, придбав у невстановленої слідством особи для подальшого збуту співучаснику злочину ОСОБА_9 та іншим особам особливо небезпечні наркотичні засоби, загальна маса яких становить особливо великі розміри, а саме - канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить не менш ніж 4334,621 г та смолу канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 18,643 г. разом з особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,1002 г (утворився у нашаруваннях на поверхнях ваг та перчаток під час розфасування канабісу). При цьому придбання наркотичних засобів в особливо великих розмірах не охоплювалось єдиним зі співучасниками умислом. Рішення щодо розмірів придбаного наркотичного засобу ОСОБА_10 прийняв самостійно. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_10 незаконно зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , а також за місцем своєї реєстрації - у домоволодінні АДРЕСА_4 . 05.02.2020, у період часу з 06:21 до 09:27 годин, працівники поліції під час проведення обшуку житла ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_3 , де він незаконно, з метою збуту зберігав частину придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, виявили й вилучили: у кімнаті № 1: у чоловічій сумці, яка знаходилась в тумбочці, - згорток з фольги з пресованою речовиною рослинного походження масою 19,812 г, яка згідно з висновком експерта №19/104-17/1/3/100 від 13.03.2020є особливо небезпечним наркотичним засобом смолою канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 18,643 г; у пластиковій ємності, - речовину рослинного походження зеленого кольору масою 2,694 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/101 від 13.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 2,463 г; електронні ваги зі слідами речовини рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/136 від 24.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0095 г (нашарування на поверхнях екстракту канабісу утворились в процесі розфасування канабісу з використанням електронних ваг). У кухні знайдені: на полиці шафи, у поліетиленовому пакеті речовину рослинного походження зеленого кольору масою 85,430 г, яка згідно з висновком експерта № 19104-17/1/3/94 від 05.02.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 74,358 г; під стільцем, поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 776,133 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/103 від 11.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 705,167 г; під умивальником, - поліетиленовий пакет-мішок з речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 2180,00 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/102 від 05.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 2081,464 г. Виявлений під час даного обшуку особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс ОСОБА_10 незаконно придбав і зберігав з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб. Окрім того, 05.02.2020, у період часу з 06:19 до 08:36 годин, працівники поліції під час проведення обшуку місця реєстрації ОСОБА_10 , яке він використовував для незаконного зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу домоволодіння АДРЕСА_4 , виявили й вилучили іншу частину придбаного ОСОБА_10 з метою збуту наркотичного засобу, а саме: у приміщенні літньої кухні: поліетиленовий пакет, в якому знаходились: речовина рослинного походження масою 480,244 г, а також 3 (три) полімерні пакети з фіксаторами, з речовиною рослинного походження, масою 0,964 г, 1,074 г, 1,009 г. Згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/109 від 16.03.2020 речовини рослинного походження масою 480,244 г, 0,964 г, 1,074 г, 1,009 г, вилучені під час даного обшуку, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно: 404,760 г, 0,818 г, 0,919 г, 0,881 г; у картонній коробці коробці, поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 76,790 г, яка згідно з висновком судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів від 17.03.2020 № 19104-17/1/3/112 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 59,788 г; у картонній коробці - 15 (п`ятнадцять) полімерних пакетів з речовиною рослинного походження масою: 26,065 г, 37,474 г, 36,994 г, 27,313 г, 32,196 г, 31,040 г, 30,161 г, 38,509 г, 18,442 г, 25,424 г, 26,569 г, 22,452 г, 24,452 г, 41,762 г, 37,166 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/108 від 20.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить відповідно: 23,829 г, 34,184 г, 35,144 г, 25,723 г, 30,387 г, 30,284 г, 28,388 г, 36,368 г, 17,667 г, 24,229 г, 24,699 г, 21,127 г, 23,328 г, 39,273 г, 32, 543 г; поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 618,148 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/107 від 12.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 549,451 г; дві перчатки з нашаруваннями речовин сіро-зеленого кольору на кожній з них, які згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/135 від 23.03.2020 містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0328 г, 0,0579 г (нашарування на поверхнях перчаток екстракту канабісу утворились в процесі розфасування канабісу з використанням даних перчаток). У приміщенні гаражу знайдені: 2 (два) паперові згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 1,864 г, 1,502 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/110 від 12.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить відповідно 1,691 г, 1,357 г; поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 25,954 г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/111 від 12.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає становить 24,331 г. Вказує, що таким чином, під час вказаних обшуків у ОСОБА_10 виявлено й вилучено: особливо небезпечні наркотичні засобі, обіг яких заборонено: смола канабісу маса якого в перерахунку на суху речовину становить 18,643 г, екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,1002 г, та канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 4334,621 г, що (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ № 188 від 01.08.2000 зі змінами, внесеними наказом МОЗ від 29.07.2010 №634), є особливо великим розміром, який ОСОБА_10 , діючи повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту. Зазначає, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів,вчиненого за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби в особливо великих розмірах. Вказує, що під час судового розгляду кримінального провадження строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неодноразово продовжувався. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовується матеріалами кримінального провадження протоколом обшуку, висновками експертиз, допитами свідків, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами. На думку сторони обвинувачення, ризики, встановлені під час досудового слідства, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Наполягає, що ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, умисного злочину, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, за місцем реєстрації не мешкає, не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, при цьому він має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і неодноразово виїжджав за кордон, що дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_10 буде переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Наполягає, що ОСОБА_10 моженезаконно впливати свідків у кримінальному провадженні: так, як ОСОБА_14 ознайомився із копіями матеріалів кримінального провадження, що додавались до клопотань, в тому числі, з тими, які містять докази, здобуті в ході досудового розслідування, має інформацію про анкетні дані, місця мешкання свідків, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді. Тому у разі обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, він може вплинути на свідків з метою примушування до зміни у суді показань, які викривають його у вчиненні злочинної діяльності. Зазначає, що ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує, що у кримінальному провадженні на теперішній час проводиться перевірка декількох осіб на предмет співучасті у вчиненні даного кримінального правопорушення, ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може попередити інших співучасників про відомі йому матеріали та докази у кримінальному провадженні, якими володіє орган досудового розслідування. Також вказує, що ОСОБА_10 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як заняття незаконним збутом наркотичних засобів було для ОСОБА_10 основним джерелом одержання ним значної частини прибутку та засобів для існування, окрім того, він зберігав значні обсяги наркотичного засобу принаймні за двома адресами, у житлових приміщеннях, що може свідчити про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_10 продовжить вчинювати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинить інше кримінальне правопорушення. Зазначає, що тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Також до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , в якому вона просить: змінити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначила наступне. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2020 року по справі №216/4509/19 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 . Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2022 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 продовжено до 01.06.2022 року. Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Вважає, що обраний та неодноразово продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 може бути змінений на більш м`який, а саме домашній арешт у зв`язку з наступним. Строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, а саме 16 разів. Зважаючи на стадію кримінального провадження, а також на мету застосування запобіжного заходу, встановлену ч.1 ст. 177 КПК України, констатує, що станом на день подання даного клопотання, загальний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є надмірним та суперечить принципу пропорційного обмеження прав і свобод особи по відношенню до мети такого обмеження. Звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у рішенні по справі Сергій Волосюк проти України від 12.03.2009 року, згідно якої саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під варто. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності продовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою. Враховуючи загальний строк тримання під вартою ОСОБА_10 , який вже перевищує 2 роки, варто зазначити, що такий строк не відповідає засаді розумності строків. Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Зазначає, що з моменту обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення наводилося існування одних і тих самих ризиків майже з аналогічним обгрунтуванням їх існування. Зазнаає, що разом з тим, цілком логічним та таким, що відповідає усталеній практиці ЄСПЛ є твердження про те, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (Харченко проти України, заява №40107/02 від 10.02.2011 року; Фельдман проти України, заяви №76556/01 та № 38779/04 від 08.04.2010 року). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 09.01.2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», заява № 38822/97; пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тейс проти Румунії»). Стверджує, що, враховуючи, що основні доводи сторони обвинувачення з приводу існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України також мають незмінний, усталений характер, що наразі основною підставою для продовження строку тримання під вартою є лише обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якої, втім, недостатньо. Наполягає, що ОСОБА_10 , може бути обраний інший, більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що стороною обвинувачення у поданих клопотаннях про продовження строку тримання під вартою неодноразово зазначалося, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. На обґрунтування існування вказаного ризику стороною обвинувачення зазначається: ОСОБА_10 не має утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; ОСОБА_10 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і неодноразово виїжджав за кордон; ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, умисного злочину. Зазначає, що міцність соціальних зв`язків є додатковою обставиною, яка має враховуватися при обранні запобіжного заходу. Враховуючи значення цієї обставини, наполягає на помилковості висновку сторони обвинувачення про відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки в матеріалах кримінального провадження маються докази того, що на утриманні ОСОБА_10 перебуває його матір, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є пенсіонером, особою похилого віку, та потребує постійної допомоги, особливо в умовах дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_10 перебуває у цивільному шлюбі. Зазначає, що аналіз вищезазначеного дає підстави стверджувати, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки в місті як своєї реєстрації, так і фактичного проживання. Вказує, що теза сторони обвинувачення про те, що у ОСОБА_10 є паспорт громадянина України для виїзду за кордон не заслуговує на увагу, оскільки станом на день подання клопотання про зміну запобіжного заходу в Україні діє правовий режим воєнного стану. У зв`язку із дією такого стану, перетин кордону чоловіками віком від 18 до 60 років є неможливим. Зазначає, що в контексті твердження сторони обвинувачення про існування конкретного ризику, пов`язаного з існування у ОСОБА_10 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, на увагу заслуговує правова позиція ЄСПЛ, висловлена у п.58 рішення по справі Бекчиєв проти Молдови, відповідно до якого ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Враховуючи найбільш важливий станом на день подання клопотання зв`язок між державою Україна та ОСОБА_10 , останній перебуває у ситуації, в якій є особою, що може бути мобілізована з метою захисту держави від збройної агресії російської федерації, у зв`язку з чим виїхати за кордон не має ані законної, ані фактичної можливості. Звертає увагу на правову позицію ЄСПЛ, висловлену у рішенні по справі «W v. Switzerland», від 26.01.1993 року, заява № 14379/88, згідно якої, небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. Наполягає, що у даному випадку небезпека переховування від суд є настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. Зазначає, що стороною обвинувачення у поданих клопотаннях про продовження строку тримання під вартою неодноразово зазначалося, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Обгрунтовуючи існування вказаного ризику, стороною обвинувачення зазначається, що ОСОБА_10 ознайомився із копіями матеріалів кримінального провадження, в тому числі з тими, які містять інформацію про анкетні дані, місця мешкання свідків, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді. Зазначає, що стадія досудового розслідування є закінченою шляхом звернення до суду з обвинувальним актом, що дає підстави зробити висновок, що органами досудового розслідування визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, логічним є висновок про те, що всі можливі докази у вказаному кримінальному провадженні вже зібрано сторонами та презюмується, що такі фактичні дані зафіксовано у належний процесуальний спосіб. Зважаючи на те, що стадію кримінального провадження під час якої сторони наділенні повноваженнями збирати докази (досудове розслідування) вже закінчено, а всі можливі докази зібрано, наполяґгає, що не можна взагалі говорити про існування вказаного ризику. Можливості впливу на свідків присвячено увагу в п. 20 рішення по справі «Воляник проти України» від 02.10.2014, заява №7554/10, в якому ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, у зв`язку із тим, що у справі заявника не було жодних ознак того, що національні суди в який-небудь спосіб перевірили, чи дійсно заявник намагався або планував залякати свідків або в інший спосіб перешкодити відправленню правосуддя. Твердження, що заявник міг впливати на свідків та інших осіб, не було підкріплено жодними доказами або принаймні посиланнями на імена таких осіб та спосіб, у який заявник міг впливати на них. За таких обставин Суд не вважав, що небезпеку втручання заявника у відправлення правосуддя було продемонстровано достатньою мірою. Вказує, що з моменту фактичного затримання ОСОБА_10 та до сьогодні, не зафіксовано жодної спроби обвинуваченого якимось чином впливати на свідків. Наполягає, що на даний момент, слід констатувати, що ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України не існує. Вказує, що стороною обвинувачення у поданих клопотаннях про продовження строку тримання під вартою неодноразово зазначалося, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Обгрунтовуючи існування вказаного ризику, стороною обвинувачення, зазначено, що у кримінальному провадженні на теперішній час проводиться перевірка декількох осіб на предмет співучасті у вчиненні даного кримінального правопорушення. ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, може попередити інших співучасників про відомі йому матеріали та докази у кримінальному провадженні, якими володіє орган досудового розслідування. Наполягає, що теза сторони обвинувачення є ефемерним твердженням. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: звернутися до суду з обвинувальним актом. Згідно із ч.1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Вказує, що стороною обвинувачення визнано достатніми докази для складання обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим твердження про перевірку якихось осіб на предмет співучасті є неприйнятним як з точки зору закону, так і достатності для констатації існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що стороною обвинувачення у поданих клопотаннях про продовження строку тримання під вартою неодноразово зазначалося, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження того, у якому підозрюється, обґрунтовуючи який стороною обвинувачення зазначається: заняття незаконним збутом наркотичних засобів було для ОСОБА_10 основним джерелом одержання ним прибутку; ОСОБА_10 зберігав значні обсяги наркотичного засобу принаймі за двома адресами, що може свідчити про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_10 продовжить вчинювати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинить інше кримінальне правопорушення. Просить взяти до уваги, що у обвинувальному акті зазначено місце роботи та посада ОСОБА_10 - ТОВ Полісан, ОСОБА_10 є дієздатною особою і може й надалі працювати за вказаним місцем роботи. Вказує, що теза про те, що ОСОБА_10 зберігав значні обсяги наркотичного засобі принаймі за двома адресами не має за собою наслідку у тому вигляді, як його представляє сторона обвинувачення, оскільки, як мінімум, виявлені під час обшуку обох приміщень, в яких проживав ОСОБА_10 , наркотичні засоби були конфісковані органом досудового розслідування. Відповідно до ч.3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Стаття 183 КПК України характеризує тримання під вартою як «винятковий» запобіжний захід, який може застосовуватися виключно у разі, якщо прокурор доведе, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. Просит звернути увагу на те, що у неодноразово поданих клопотаннях сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою питанню можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу не приділяється увага. Зокрема, стороною обвинувачення не доводилося, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. На її думку навіть за умови доведеності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, їх запобігання може бути здійснене шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Наполягнає, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту здатне запобігти як ризику переховування від суду, зважаючи на особливості домашнього арешту, зазначені у інструкції, що затверджена наказом №654 від 13.07.2016 року, так і ризику впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки фактично обвинувачений буде перебувати у житлі за конкретною адресою із забороною його залишати. Просить врахувати, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки в місці його проживання. На утриманні обвинуваченого перебуває його матір, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є пенсіонером, особою похилого віку, та потребує постійної допомоги, особливо в умовах дії правового режиму воєнного стану, перебуває у цивільному шлюбі, мав постійне місце роботи на момент складення обвинувального акту і готовий продовжити працювати надалі, не має судимості. Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 продовжувався неодноразово протягом 2 років, однак, жодних скарг на обвинуваченого з приводу недотримання ним умов застосованого запобіжного заходу, не надходило, що свідчить про те, що ОСОБА_10 має зразкову поведінку та не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню якимось чином.

Крім того, до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_16 , в якому він просить: змінити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив наступне. ОСОБА_9 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і з 5 лютого 2020 року утримується під вартою. ОСОБА_9 утримується під вартою, як вказує прокурор, на підставі того, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме він може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вважає, що вказані ризики не підтверджуються наданими суду доказами. Так, той факт, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового слідства та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_17 не працевлаштований, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має утриманців, не зареєстрований за місцем проживання, має паспорт громадянина України. Зазначає, що однак, слідчим не перевірено покази ОСОБА_9 про те, що він працював по установці вікон без офіційного працевлаштування, співмешкає з жінкою, у якої проживав, підтримає свого батька ОСОБА_18 , який є інвалідом другої групи, надаючи йому допомогу, як матеріальну, так і своєю роботою по господарству. Вказує що батько обвинуваченого на сьогоднішній день проживає один, в приватному будинку, є хворою людиною, в нього погіршився зір, він практично не бачить, не може себе сам обслуговувати, в зв`язку з цим потребує догляду. З 26.05.2021 року до 02.06.2021 року ОСОБА_18 знаходився в Криворізькій філії КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», де йому зроблена операція на правому оці. На сьогоднішній день йому потрібна повторна операція на очах, однак він не може лягти в лікарню без сторонньої допомоги. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Криворізької міської ради від 06.04.2022 року батько ОСОБА_9 . ОСОБА_18 перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря та окуліста з діагнозом глаукоми обох очей, артриту. І за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду в зв`язку зі зниженням зору. Вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_9 міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, у нього на утриманні батько ОСОБА_18 , який потребує допомоги в зв`язку з тим, що на сьогоднішній день він фактично сліпий, в стороння допомога, яку він потребує, надати нікому. Наполягає,, що незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 не має можливості, так як він їх не знає, при цьому в нього немає наміру впливати на свідків і можливостей, при обрані запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нього не буде можливостей навіть вийти з дому. Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурор вказує, що ОСОБА_9 може попередити деяких співучасників про те, що проти них проводиться перевірка слідчими органами, цей факт вважає необґрунтованим оскільки досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню вже завершене, учасники справи ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, кримінальне провадження по справі вже більше двох років знаходиться на розгляді в суді, якби було у Єгорова бажання когось повідомити про щось, то в нього були такі можливості, і він міг будь кому надати необхідні відомості. Вказує, що прокурор вважає, що основним джерелом отримання прибутку у ОСОБА_9 був незаконний збут наркотичних засобів, однак, слідчий не перевірив пояснення ОСОБА_9 про те, що він працював по установці вікон, і основним джерелом його прибутку була якраз ця його робота, на якій він працював без оформлення на підприємстві. Зазначає, що судове слідство по справі проводиться більше двох років, однак ніяких дій по справі не проводиться, по справі на сьогоднішній день ніхто не допитаний, тільки періодично проводиться судові засідання на яких продовжується строк утримання ОСОБА_9 під вартою. Наполягає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою без проведення будь-яких дій на протязі більше ніж два роки, є своєрідне знущання над ним. 28 серпня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по справі № 216/1964/19 засуджений Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. ОСОБА_9 з 05 лютого 2020 року знаходиться під вартою і утримується в Криворізькому слідчому ізоляторі. Згідно довідки Криворізької установи виконання покарань (№ 3) від 18.04.2022 року, по вказаному вироку ОСОБА_9 відбув покарання. Вважає, що ОСОБА_9 можливо змінити запобіжний засіб у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»). Також вважає, що важливою підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який є те, що наразі в теперішній час в Україні є війна, в державі введений військовий стан, і ОСОБА_9 своєю працею зможе допомогти своєму батькові, який потребує сторонньої допомоги, так і захисту держави від ворожих російських окупантів. Наполягає, що такий запобіжний захід як домашній арешт повністю забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та його зміст. Також пояснив, що заперечує проти зміни обвинуваченим запобіжного заходу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання про зміну йому запобіжного заходу, заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання під вартою та підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 , підтвердивши зміст свого клопотання. Також пояснила, що не заперечує проти зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання про зміну йому запобіжного заходу, заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою та підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 , підтвердивши зміст свого клопотання. Також пояснив, що не заперечує проти зміни запобіжного заходу ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , кожний окремо, у судовому засіданні заперечували проти продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу, підтримали клопотання про зміну їм запобіжного заходу.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вказаних обвинувачених належить відмовити. При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту, має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Згідно ст. 201 КПК України, обвинувачений, його захисник, мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.
Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Згідно вимог ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; зазначені обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд також враховує, що по справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини 10 лютого 2011 року висловив думку про те, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, рівня переконливості аргументів заявника, викладених в його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Обговорюючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 та продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України.

31 березня 2022 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, відносно обвинуваченого ОСОБА_10 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 1 червня 2022 року.

Під час продовження обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 судом було встановлено, що маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_10 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Також суд взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений.

Суд вважає, що ризик того, що ОСОБА_10 може вчинити інший злочин, зменшився. На даний час встановлено, що ФОП ОСОБА_20 гарантує працевлаштування ОСОБА_10 , що надасть йому офіційне джерело доходу. Суд вважає, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_10 може ухилитися від суду, також зменшився, так як його мати, 1955 року народження, характеризується позитивно, потребує допомоги у веденні господарства та догляду, проживає у власному будинку, який потребує ремонту. На думку суду похилий матері ОСОБА_10 , необхідність надавати їй допомогу, буде утримувати ОСОБА_10 від залишення місця проживання та ухилення в такий спосіб від суду.

Отже, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні, на підставі наданих стороною захисту доказів, встановлено, що після обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу, ступень ризиків, які були встановлені судом, змінився.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність у такому запобіжному заході як тримання під вартою відпала, процесуальну поведінку ОСОБА_10 забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, а тому відносно обвинуваченого належить замінити раніше обраний запобіжний захід.

Суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_10 , з урахуванням визначеного ризику, необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі місця проживання повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на спілкуватися зі свідками по справі.
Дійшовши висновку про зміну запобіжного заходу ОСОБА_21 , суд також враховує, що сторона обвинувачення не довела, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не буде достатнім для запобіганню визначених судом ризиків.

Також суд вважає, що стороною обвинувачення не доведена доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою.

Обговорюючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 та продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України.

31 березня 2022 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 1 червня 2022 року.

Під час продовження обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , судом було встановлено, що маються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Також суд взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який був засуджений 20 серпня 2020 року до арешту, відомостей про відбуття цього покарання суду не надано, має хворого батька.

Суд вважає, що ризик того, що ОСОБА_9 може вчинити інший злочин, зменшився. У судовому засіданні 31 березня 2022 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 5 серпня 2020 року відбув покарання, яке було йому призначено вироком суду від 20 серпня 2020 року, протягом року після 5 лютого 2020 року нового злочину не вчинив, а отже в силу ст.89 ч.5 КК України, є не судимим. Також судом встановлено, що відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_9 вину свою визнавав повністю, суд визнав як обставину, яка помішує його відповідальність, щире каяття. Також суд вважає, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 може ухилитися від суду, також зменшився, так як згідно довідки від 06.04.2022 року батько ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря та окуліста з діагнозом: «Глаукоми обох очей, артрит, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду в зв`язку зі зниженням зору». На думку суду похилий батька ОСОБА_9 , необхідність надавати йому допомогу, буде утримувати ОСОБА_9 від залишення місця проживання та ухилення в такий спосіб від суду.

Отже, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні, на підставі наданих стороною захисту доказів встановлено, що після обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, ступень ризиків, які були встановлені судом, змінилися.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність у такому запобіжному заході як тримання під вартою відпала, процесуальну поведінку ОСОБА_9 забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_9 належить замінити раніше обраний запобіжний захід.

Суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням визначеного ризику, необхідно покласти наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі місця проживання повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на спілкуватися зі свідками по справі.
Дійшовши висновку про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу, суд також враховує, що сторона обвинувачення не довела, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Також суд вважає, що стороною обвинувачення не доведена доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 369-372, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні ОСОБА_10 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло - приміщення будинку АДРЕСА_4 , строком на 60 днів, а саме: з 31 травня 2022 року по 28 липня 2022 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- прибувати за першим викликом до суду на визначений час;

- не спілкуватися зі свідками по даній справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки покладаються на ОСОБА_10 строком з 31 травня 2022 року по 28 липня 2022 року.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали покласти на начальника Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні ОСОБА_9 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло - приміщення будинку АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, а саме: з 31 травня 2022 року по 28 липня 2022 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наступні обов`язки:

- не відлучатися без дозволу суду за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- прибувати за першим викликом до суду на визначений час;

- не спілкуватися зі свідками по даній справі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки покладаються на ОСОБА_9 строком 31 травня 2022 року по 28 липня 2022 року.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали покласти на начальника Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1