Справа № 570/841/21
номер провадження 1-кп/570/94/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2022 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000010 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Квасилів Рівненського району, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, який є фізичною особою - підприємцем, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , який є раніше судимий 27.04.2021 вироком Рівненського районного суду Рівненської області за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 18 січня 2021 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку власників та інших осіб, шляхом віджиму вхідних дверей, незаконно проник до вищевказаного будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 господарські речі, а саме: керамічну плитку типу «Mozaico» насипом, в загальний кількості 174 штуки, а також 19 картонних коробок з вмістом керамічної плитки типу «Mozaico» кількістю 174 штуки, загальна кількість 348 штук, вартістю 38 166 гривень та швейну машинку марки «Siruba» вартістю 2 195 гривень, чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 40 361 гривень.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у житло визнав повністю і суду детально розповів обставини вчинення ним вказаної крадіжки, показав, що 18 січня 2021 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу недобудованого житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку власників та інших осіб, шляхом віджиму вхідних дверей, незаконно проник до вищевказаного будинку, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 господарські речі. Повністю погодився із вартістю, маркою та кількістю викраденого ним майна.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали у таємному викраденні чужого майна з проникненням у житло, за ч. 3 ст. 185 КК України.
Потерпілий в судовому засіданні вказав, що на його думку крадіжка з його будинку була вчинена не одним обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки сам обвинувачений не міг винести з його будинку таку кількість керамічної плитки. Тому потерпілий наполягав на дослідженні доказів.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, підтверджується показаннями потерпілого та свідків, допитаних в судовому засіданні.
На прохання потерпілого в судовому засіданні досліджено наступні докази:
-Судово-товарознавчою експертизою № 9826 від 22.02.2021 (а.с. 97-104) визначено ринкову вартість керамічної плитки типу «Mozaico» та швейної машинки «Siruba», викраденої у потерпілого;
-Висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/118-21/876-ТР від 12.02.2021 (а.с. 109-113) підтверджується наявність слідів пальців рук ОСОБА_4 на місці злочину в будинку потерпілого по АДРЕСА_2 ;
-Висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/118-21/875-ТР від 18.02.2021 (а.с. 123-127) підтверджується, що слід взуття залишений на території господарства потерпілого відповідає типу підошви взуття, що і туфлі чорного кольору, вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 ;
Винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 у кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, підтверджується також показанням свідка ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_8 , який є заступником начальника СКП ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, який розповів суду, що 18.01.2020 о 02 годині він разом із старшим оперуповноваженим СКП ВП №1 Рівненського РУП ОСОБА_9 перебували біля залізничного переїзду в смт. Квасилів Рівненського району помітили автомобіль білого кольору марки «Mercedes», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В салоні даного автомобіля перебував ОСОБА_4 . Коли вони до нього наблизилися, то він почав втікати в напрямку виїзду з смт. Квасилів на автодорогу Київ-Чоп. Вони зрозуміли, що зважаючи на його реакцію він може бути причетним до якогось злочину, і почали його доганяти. На території АЗС «Socar» було виявлено вищевказаний автомобіль. ОСОБА_4 ніяк не хотів відкривати автомобіль та пояснити, що він робив в смт. Квасилів Рівненського району. Пізніше під час огляду було в автомобілі виявлено ряд речей, які за попередньою інформацією були викрадені вночі 18.01.2021 року.
Зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, викладеного в обвинувальному акті, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.
Не знайшло підтвердження твердження потерпілого про вчинення крадіжки ОСОБА_4 у групі з іншими особами.
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Крім того, Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 через проникнення про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. В судовому засіданні ОСОБА_6 повністю підтримав свої позовні вимоги та просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що внаслідок вказаних протиправних дій, які сталися з вини обвинуваченого, він не міг користуватися всіма благами та перевагами викрадених речей, був змушений до закінчення розгляду справи припинити ремонт в будинку. А також вказує, що дії обвинуваченого завдали йому непоправиму моральну шкоду, що проявилося на стані його здоров`я перестав спокійно спати, оскільки постійно відчуває тривогу, що злочинці проникнуть до його будинку.
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди.
Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі.
За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд вважає, що обвинувачений в порушення вимог закону посягнув на приватну власність потерпілого. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.
При визначенні розміру завданої моральної шкоди потерпілому, заподіяної злочином, суд враховує характер і обсяг душевних страждань потерпілого, вимоги розумності і справедливості та задовольняє в цій частині позов частково.
Щодо задоволення цивільного позову потерпілого, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у визначеному потерпілим розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень є неспівмірним завданій моральній шкоді, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити. Задовольнити вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000, суд не вважає можливим, оскільки зазначена сума не відповідає глибині моральних і психічних страждань потерпілого, ступеню вини обвинуваченого та його матеріальному становищу. Суд дійшов висновку про те, що керуючись принципом розумності та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнав ОСОБА_6 позов підлягає частковому задоволенню і йому повинна бути відшкодована моральна шкода у розмірі 10 000 гривень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи - свою вину він визнав повністю ще на початку судового розгляду. В судових дебатах та в останньому слові щиро покаявся. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обтяжуючі покарання обставини прокурором в судовому засіданні не заявлено та судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне для виправлення та попередження вчинення нових злочинів призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції встановленої ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Також при призначенні остаточного покарання обвинуваченому суд бере до уваги вирок, ухвалений відносно ОСОБА_4 Рівненським районним судом Рівненської області від 27 квітня 2021 року та призначає покарання відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України. Призначаючи ОСОБА_4 остаточне покарання за положенням ч.4 ст. 70 КК України суд бере до уваги висновки, зроблені у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ОП ККС ВС) від 25.06.2018 р. у справі №511/37/16-к та об`єднаної палата ВС у постанові від 23 вересня 2019 р. У вказаних висновках зазначено, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК, також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК. Також при призначенні покарання судом враховується висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, в якій зазначено, що виправлення засудженого можливе без реального позбавлення волі. На думку суду саме враховуючи вищезазначені обставини та положення Закону щодо призначення остаточного покарання таким чином не приведе до істотного погіршення цим рішенням становища обвинуваченого (засудженого).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року за ч.1 ст. 309 КК України, з врахуванням положень ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженими органами з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину зададовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі оптичний диск та DVD - диск залишити в матеріалах справи; чоловіче взуття чорного кольору повернути ОСОБА_4 , дактилокарта та сліди пальців рук знищити;
майно, належне потерпілому, повернути потерпілому ОСОБА_6 , а саме:
- керамічну плитку «Mozaico» в загальний кількості 174 шт.,
- швейну машинку «Siruba»,
- дерев`яний стіл для кріплення швейної машинки,

- картонну коробка №1 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт.,- картонну коробку №2 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонну коробку №3 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонну коробку №4 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонну коробку №5 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонну коробку №6 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонну коробку №7 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 1 шт, картонну коробку №8 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 7 шт., картонна коробку №9 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 10 шт., картонна коробку №№10, 11 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в загальній кількості 20 шт., картонну коробку №12 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 8 шт., картонну коробку №3 із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в кількості 9 шт., картонну коробку №№14, 15, 16, 17, 18, 19, із вмістом керамічної плитки «Mozaico» в загальній кількості 60 шт., які вилучено та опечатано бирками з пояснюючими написами;

- рюкзак зеленого кольору із вмістом різних речей, пара кросівок чорного кольору повернути ЖильчукуВ.В.;

- металевий штатив із системою кріплення марки «Raco Expert»,
- полімерну шторку білого кольору,
- кейс чорного кольору із вмістом столових приборів: виделки великі 10 шт., виделки десертні 12 шт., чайні ложки 12 шт., столові ложки 12 шт., черпак, ложки для спецій 4 шт., ложка для торта 1 шт., ложка для масла 1 шт., щіпці 1 шт., виделки для стейка 2 шт., ножі столові 11 шт., ложка спеціальна 1 шт. повернути ОСОБА_10 (власник автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «412-D» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 ).
Зняти арешт з транспортного засобу «Mercedes-Benz» моделі «412-D» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року.
Зняти арешт з майна, накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 січня 2021 року.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1