Справа № 302/244/21
Провадження № 1-кп/309/85/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст матеріали кримінального провадження, що внесенев Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000333 від 8грудня 2020 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ,

За участю сторін кримінального провадження:

Прокурора ОСОБА_4

Обвинуваченого ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду скеровано обвинувальний акт, складений старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджений процесуальним прокурором заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000333 від 8грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Під час судового розгляду, на підставі положень ст. 468 КПК України, між прокурором - заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 з одного боку, та ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469,472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, яку сторонами на виконання вимог ч. 3 ст. 474 КПК України подано суду для затвердження.

Обвинувачений, в судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Так, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 кожен окремо, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`явилася надіславши суду заяву про надання прокурору - заступнику начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 згоди на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 . Вказану угоду підтримує та просить її затвердити та вирішити питання про її затвердження у її відсутність.

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що ОСОБА_3 08 грудня 2020 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в нічний час доби керуючи автомобілем марки «ВМW» моделі «530», реєстраційний номерний знак LСН НОМЕР_1 Республіки Польща, рухаючись по центральній вулиці села Синевир, Міжгірського району,Закарпатської області у напрямку смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, та проїжджаючи пряму ділянку дороги, навпроти адміністративної будівлі № 8, діючи в супереч вимогам п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.3, 12.4 та 12.9 «б» та 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечив безпечний бічний інтервал, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 , яка рухалася по правому краю проїзної частини дороги, штовхаючи праворуч від себе велосипед.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 131 від 11.01.2021 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів склепіння та основи черепа; забою головного мозку; субдуральної гематоми; перелому хребта, ребер справа та ключиці справа; множинні рвано-забійні рани голови; синців, саден обличчя, нижніх та верхніх кінцівок.

Тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів склепіння основи черепа, забою головного мозку, субдрулальної гематоми, перелому хребта, виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п 2.1.3 (б,в,г) і мають прямий причинний зв`язок з настанням її смерті.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, .2.3, 12.4 та 12.9 «б» та 13.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:п.2.3.- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;п.2.9.ПДР - Водієві забороняється:а)керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння п.12.1ПДР - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, то перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.п.12.3 ПДР - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.п.12.4ПДР - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.п.12.9 «б» ПДР - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7».п.13.1 ПДР - Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Невиконання водієм ОСОБА_3 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками які настали, а саме отриманням ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми умисним діями, порушив правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік із застосуванням ст. 75 КК України

При цьому, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Речові докази слід вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню слід стягнути з обвинуваченого

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в два роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_3 з моменту проголошення вироку, а саме 20 квітня 2022 року.

Арешт на автомобіль марки «ВМW» моделі «530», темно синього кольору, реєстраційний номерний знак LСН НОМЕР_1 Республіки Польща , який накладено відповідно до ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду від 10 грудня 2020 р.- скасувати.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «ВМW» моделі «530», темно синього кольору, реєстраційний номерний знак LСН НОМЕР_1 Республіки Польща, який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 09.12.2020 р.і який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_3 .

Речовий доказ по справі , а саме велосипед, який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 09.12.2020 р. і який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_8 .

Речовий доказ по справі , а саме пластик автомобільного бокового зовнішнього дзеркала та праве бокове дзеркало , які приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 09.12.2020 р. і які знаходиться на зберіганнів кімнаті речових доказів Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 користь УК у м. Ужгород 24060300 код одержувача ЄДРПОУ 38015610 р/р UA00007002 в ГУДКСУ в Закарпатській області МФО 899998 за інженерно-транспортну експертизу 817 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь УК у м. Ужгород 24060300 код одержувача ЄДРПОУ 38015610 р/р UA00007002 в ГУДКСУ в Закарпатській області МФО 899998 за інженерно-транспортну експертизу 1307 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь УК у м. Ужгород 24060300 код одержувача ЄДРПОУ 38015610 р/р UA00007002 в ГУДКСУ в Закарпатській області МФО 899998 за інженерно-транспортну експертизу 980 грн. 70 коп.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1