Справа № 405/5311/22
провадження № 1-кс/405/2556/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в ОВЗ відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000422 від 10.12.2020, про арешт майна,

встановив:

старший слідчий в ОВЗ відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно та застосувати заборону розпоряджатися у кримінальному провадженні №0000422 від 10.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а саме:
- житловий будинок загальною площею 110,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної спільної часткової власності в розмірі частки належить ОСОБА_5 ;
-земельну ділянку кадастровий номер :51:000:0272, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ;
-земельну ділянку кадастровий номер :12:064:0234, площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, адреса земельної ділянки АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області розслідується кримінальне провадження за №0000422 від 10.12.2020, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене у особливо великих розмірах.
Відповідно листа про надання інформації вих. №2412-26-22/41дск від 21.09.2022 Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корпійних та інших злочинів встановлено наявність наступного майна у підозрюваного ОСОБА_5 відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна:
-на праві приватної спільної часткової власності в розмірі частки у ОСОБА_5 перебуває житловий будинок загальною площею 110,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на праві приватної власності у ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка кадастровий номер :51:000:0272, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 ;
-на праві приватної власності у ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка кадастровий номер :12:064:0234, площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, адреса земельної ділянки Кіровоградська область м. Кіровоград, 1198, 1200.
Слідчий в клопотанні вказав, що у разі подання потерпілою стороною та в подальшому задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Так, в ході досудового розслідування встановлені збитки, проте потерпілого на момент подачі клопотання не залучено, тому і цивільний позов на даний момент не подано. Крім того, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, якою передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а тому виникла необхідність у накладені арешту та забороні розпоряджатися вищевказаним майном, що належить ОСОБА_5 , оскільки розпорядження може призвести, до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий у судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного, його представників, оскільки у разі повідомлення останніх про розгляд даного клопотання є ризик, що майно, на яке планується накласти арешт, може бути непоправно втрачене, та на підставі наявних матеріалів представлених слідчому судді стороною кримінального провадження.
Аналіз ч. 1 ст. 172 КПК України свідчить що неявка слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання по арешт майна.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося, а тому з урахуванням зазначених обставин слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання про накладення арешту на майно за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області розслідується кримінальне провадження за №0000422 від 10.12.2020, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
23.08.2022 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України (а.к. 11-19).
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Відповідно листа про надання інформації вих. №2412-26-22/41дск від 21.09.2022 Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корпійних та інших злочинів встановлено наявність наступного майна у підозрюваного ОСОБА_5 відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна:
-на праві приватної спільної часткової власності в розмірі частки у ОСОБА_5 перебуває житловий будинок загальною площею 110,3 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на праві приватної власності у ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка кадастровий номер :51:000:0272, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 ;
на праві приватної власності у ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка кадастровий номер :12:064:0234, площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, адреса земельної ділянки Кіровоградська область м. Кіровоград, 1198, 1200 (а.к. 22-31).
Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя вважає, що оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, тому наявні підстави вважати, що суд може призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та з метою його збереження для виконання можливого вироку суду, існує необхідність у накладенні на нього арешту.
Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК Укрвїни слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Таким чином, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, як мета арешту майна, може мати місце, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, лише за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, однак у кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов, до ОСОБА_5 , а тому арешт на майно вказане у клопотанні, у відповідності до п.4 ч.2 ст. 170 КК Ураїни з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не може бути накладений.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним.
Отже, клопотання слідчого в контексті мотивування необхідності накладення арешту на зазначене майно, у відповідності до п.4 ч.2 ст. 170 КК Ураїни, є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними документами, а тому в задоволені клопотання, в цій частині, слід відмовити.
Таким чином, у даному випадку арешт накладається у відповідності до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню з метою забезпечення можливої конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст.170-173, 309, 369-372 КПК України,

постановив :

клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000422 від 10.12.2020 на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , а саме:
- частку житлового будинку загальною площею 110,3 кв. м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельну ділянку, кадастровий номер :51:000:0272, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 ;
-земельну ділянку, кадастровий номер :12:064:0234, площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, адреса земельної ділянки Кіровоградська область м. Кіровоград, 1198, АДРЕСА_4 .
Заборонити власнику розпоряджатися вищевказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6