Справа № 951/989/21
Справа № 1-кп/951/18/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова у кримінальному провадженні №0000062 від 23 квітня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козова, Козівського району Тернопільської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, водій ТзОВ «Онур Україна», не депутата, раніше не судимого, однак відносно якого у Бережанському районному суді перебуває на розгляді обвинувальний акт за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Козівському районному суді Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно обвинувального акту, 22 квітня 2019 року близько 22 години, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка» поза межами населеного пункту зі сторони с. Дибще Козівського району Тернопільської області у напрямку смт. Козова Козівського району Тернопільської області із одним пасажиром у салоні автомобіля.
Під час руху водій ОСОБА_4 , в порушення пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України),керував вищевказаним транспортним засобом у стані сильного алкогольного сп`яніння (вміст етилового спирту у крові 3.01%о(проміллє), а також в порушення пункту 2.3 (б, д) ПДР України, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Як наслідок під час руху на ділянці вказаної вище автодороги, що між населеними пунктами с. Дибще та смт. Козова, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, не переконавшись, що маневр керованим ним транспортним засобом «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вказаного автомобіля в сторону зустрічної смуги руху. Окрім цього, у порушення п. 11.3 ПДР України, водій ОСОБА_4 , безпідставно, не надавши перевагу у русі зустрічному автомобілю, перетнувши горизонтальну дорожню розмітку «вузька переривчаста лінія», передбачену п. 1.5 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де в подальшому допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Volkswagen Passat» р.н. НОМЕР_1 із передньою правою частиною технічно справного автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку у бік м. Бережани Тернопільської області в межах своєї смуги під керуванням ОСОБА_7 , з пасажиром ОСОБА_6 на передньому пасажирському сидінні.

За таких обставин, в порушення вимог п.1.5 ч.1 ПДР України водій ОСОБА_4 , створив небезпеку та перешкоду для руху, а також загрозу життю або здоров`ю іншим учасникам дорожнього руху, завдавши матеріальних збитків, створивши таким чином умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді закритого перелому 6-го правого ребра та забиття нирки.

Діагностована у ОСОБА_6 закрита травма грудної клітки у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Забиття нирки за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день) п.п. 2.2.1(а), 2.3.3 цих «Правил».

Тобто, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 11.3 ПДР України, за вищевказаних обставин, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_4 органом, який проводив досудове розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000062 від 23 квітня 2019 року відносно нього за ч. 1 ст. 286 КК України, з підстав закінчення строків притягнення до відповідальності за відповідним правопорушенням.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання в повному обсязі та просив таке задоволити, оскільки строки притягнення до відповідальності у кримінальному провадженні закінчились. Вказав, що йому зрозумілі наслідки задоволення судом такого клопотання.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання послався на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 з тих підстав, що наведене є безумовною підставою для закриття кримінального провадження. Надав суду постанову про визнання речовими доказами для вирішення судом долі речових доказів.

Заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов до висновку, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з таких підстав.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України.)
В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав.
Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України /на час його вчинення/ відносяться до нетяжких злочинів.
Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що подія за участю обвинуваченого ОСОБА_4 мала місце 22 квітня 2019 року.
Таким чином, з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення спливли, зокрема у квітні 2022 року. За час провадження досудового розслідування та судового розгляду не встановлено випадків, що ОСОБА_4 ухилявся від органів досудового слідства та суду. Таким чином перебіг строку не зупинявся і не переривався.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.
Разом з тим у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти закриття провадження з відповідних підстав, його захисником подано відповідне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення належать до категорії нетяжких злочинів на час його вчинення, факт того, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду в ході розгляду клопотання не встановлений, сам обвинувачений просить закрити кримінальне провадження з цих підстав.
Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову суд зазначає таке.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений ОСОБА_6 цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Дані, що у цьому кримінальному провадженні наявні судові витрати у суду відсутні

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.286, 370, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000062 від 23.04.2019 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.
Речові докази: автомобілі «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 та «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 добровільно надані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які зберігаються на спец майданчику Козівського відділення поліції Бережанського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області повернути власникам.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1