Єдиний унікальний номер 722/580/22
Номер провадження 1-в/722/59/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. москва російської федерації, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, розглянувши справу без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечувала вказуючи, що як поведінка так і відношення до праці засудженого ОСОБА_4 , під час відбування покарання, не були сумлінними, він в семи випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, а тому застосування щодо нього ст.81 КК України є передчасним.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій просив провести розгляд справи без його участі, у зв`язку з службовою зайнятістю. Просив суд врахувати те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, а також те, що під час відбування покарання він не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, у зв`язку з чим адміністрація установи заперечує щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком південного-сахалінського міського суду сахалінської області російської федерації від 29.11.2018 року, за ч.1 ст.228-1, ч.1 ст.30, ч.4 ст.228-1, ч.3 ст.69 КК російської федерації до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі. На підставі п. «а» ч.3.1 ст.72 КК російської федерації зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 02.05.2018 року по 14.12.2018 року включно, з розрахунку один день за один день відбування покарання у виправній колонії строго режиму.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2019 року приведено у відповідність із законодавством України вирок південного-сахалінського міського суду сахалінської області російської федерації від 29.11.2018 року, постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.307, ч.1 ст.14, ч.2 ст.307, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Строк покарання відраховано з 29.11.2018 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.06.2021 року роз`яснено ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2019 року та зазначено, що ОСОБА_4 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.05.2018 року по 14.12.2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 02.11.2023 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 05 місяців 16 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено таке.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.11.2018 року.

Під час перебування у виправній колонії (№14) міста амур російської федерації у семи випадках за порушення порядку і умов відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності. В жодному випадку не заохочувався.

За час перебування в «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецької області до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 09.07.2021 року відбував міру кримінального покарання в «Торецькій виправній колонії (№2)» Донецької області. За час перебування в установі зарекомендував себе з негативної сторони.

З 10.04.2022 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія(№67)».

По відношенню до персоналу установи напоказ тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до статей 110 та 112 КВК України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує. Взаємовідносини із рідними добрі.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і джерелом права встановлено, що жодна людина не може бути приневолена до примусової чи обов`язкової праці крім будь-якої роботи, виконання якої зазвичай вимагається під час ув`язнення.

Разом з тим, праця засудженого під час відбування покарання, є одним з ключових елементів, які у своїй сукупності вказують на перевиховання засудженого та становлення його на шлях виправлення.

Згідно дослідженої в судовому засіданні довідки, виданої відділом організації і нормування праці СВК №67 від 02.05.2022 року, засуджений ОСОБА_4 по прибуттю до установи та на даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

В матеріалах особової справи засудженого також відсутні відомості щодо реалізації ОСОБА_4 будь-яких програм диференційованого виховного впливу чи виконання будь-яких оплачуваних робіт під час відбування покарання в Торецькій ВК №2.

Із змісту ст.81 КК України вбачається, що одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого даної пільги є сумлінна поведінка.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 у семи випадках за порушення порядку і умов відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких два у виді поміщення до ДІЗО установи. Всі стягнення діючі. Не заохочувався.

Доводи засудженого щодо погашення накладених на нього дисциплінарних стягнень на підставі ст. 134 КВК України є помилковими, адже визначений законом шестимісячний строк переривався, у зв`язку з вчиненням ОСОБА_4 нових порушень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Так з досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено, що останній заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує в якості спостерігача, належних висновків для себе не робить. Бажання приймати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не виявляє.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого суд вважає, що як поведінка, так і ставлення до праці засудженого ОСОБА_4 не доводять факту його виправлення, а тому він не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.

Суддя:

Повний текст ухвали складено 23.05.2022 року