Справа №621/1462/20
Провадження №1-кп/621/43/22
Ухвала
Іменем України
18 серпня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за відсутності захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000033 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, не працює, розлучений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2020 за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік; звільнений на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням на строк 2 (два) роки,

у злочинах, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , обвинувачується: у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 Кримінального кодексу; незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно та наданні приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.

В судовому засідання прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А обґрунтованість обвинувачення дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , проти клопотання прокурора заперечував посилаючись на відсутність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступного:

Щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді від 14 квітня 2020 відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 червня 2020 року, який в подальшому було продовжено ухвалами суду на строк до 28.08.2022, включно.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , було враховано, зокрема, наявність ризику переховування від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим за вказаним обвинуваченням, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Крім того, на високий ризик вчинення нових кримінальних правопорушень вказує факт вчинення ОСОБА_4 в період іспитового строку за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2020 злочинів, які йому інкримінуються.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, дійшов до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 , на свободу.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності ризиків, визначених статтею 177 КПК України, суд до уваги не приймає.

Крім того, слід зауважити, що суду не надано відомостей про наявність таких соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 , які б реально гарантували його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 148, 150-153, 314-317, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

2.Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 16 жовтня 2022, включно.

3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: