Справа № 937/5410/20
У Х В А Л А

іменем України

20.04.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
28.07.2020 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Мелітопольською окружною прокуратурою по кримінальному провадженню № 0001452 від 16.05.2020 направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Крім того, 24.12.2020 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Мелітопольською окружною прокуратурою по кримінальному провадженню № 0002820 від 14.12.2020 направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
14.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Захисник обвинувачених проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З матеріалів кримінального провадження суд вбачає, що ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці та дія запобіжного заходу у виді тримання під варто продовжувалась, у зв`язку із наявністю ризиків та їх реальним характером, неможливістю запобігти їм при застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.03.2022 продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2022 року, з одночасним визначенням ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 49 620 грн.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років та у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років.
За вчинення найтяжчого кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості за вчинені злочини не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 вчинить інший злочин.
Таким чином, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинені ним злочини, буде переховуватися від суду, а відсутність стійких соціальних зав`язків, постійного місця роботи свідчить про можливість обвинуваченого ОСОБА_5 без перешкод залишити своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Окрім того, ОСОБА_5 відомі анкетні дані та місце проживання свідків кримінальних правопорушень, тому існує ризик того, що перебуваючи на свободі може незаконно на них впливати з метою зміни останніми своїх показів у суді, що вказує на реальність ризику незаконного впливу на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.
Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.
Про неможливість зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України свідчить тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень.
Про неможливість зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України свідчить тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень та відсутність осіб, які б заявили клопотання про взяття підозрюваного на поруки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, в зв`язку з чим не має постійного джерела доходів та засобів до існування, що свідчить про неможливість обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України.
Також, клопотань від близьких родичів ОСОБА_5 чи інших осіб про намір внесення застави за останнього не надходило як під час досудового розслідування так і на час судового розгляду.
Про неможливість обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості за вчинені злочини не зняті і не погашені у встановленому законом порядку. Вказані обставини дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Такі факти в сукупності із тим, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчинені злочинів, свідчать про те, що ОСОБА_5 може мати можливість ухилитися від суду та змінити місце мешкання.
Отже, суд вважає, що окрім наявного обґрунтованого обвинувачення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, належним чином обґрунтовані прокурором та не зменшились, а тому у суду є всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 20.04.2022 р. по 18.06.2022 р.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

20.04.2022