Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/758/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві кримінальне провадження №758/12149/21, відомості про яке внесені 31 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004616, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, інваліда 2 групи, не депутата, працюючого директором ТОВ «Бітлекс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:
-13.06.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3400 гривень штрафу, який сплачений;
-11.08.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

де сторонами виступають, з боку:
обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;
захисту: обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник адвокат - ОСОБА_6 ,

учасник провадження потерпіла особа ОСОБА_7 ,

за участю прокурора, обвинуваченого в режимі відеоконференції та його захисника, -

В С Т А Н О В И В :

31.12.2019 року приблизно о 02 год. 08 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , поряд з кіоском під назвою «КВІТИ» та в цей час в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, ОСОБА_5 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де з-під столу забрав грошові кошти в розмірі 300 грн. та ретранслятор TP-LINK TL-WA854RE V3, вартістю 479 грн. 00 коп., який знаходився біля вхідних дверей кіоску.
Після цього ОСОБА_5 , заволодівши вищевказаним майном, яке належало ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 779 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, зазначив що в майбутньому за жодних обставин не вчинятиме нових злочинів та показав, що він дійсно за наведених у обвинувальному акті обставин вчинив крадіжку, а саме перебуваючи в скрутному матеріальному становищі через брак коштів, шляхом пошкодження дверей проник о 02 год. 08 хв. 31 грудня 2019 року до кіоску «Квіти», який розташований по проспекту Свободи, 28 у м. Києві звідки викрав грошові кошти в сумі 300 гривень та ретранслятор.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними, дослідженими в суді доказами:
-Витягом з ЄРДР від 31.12.2019 № 0004616, з якого вбачається, що 31.12.2019 року близько 02.08 год. за адресою: АДРЕСА_2 невідома особа шляхом пошкодження замка проникла до квіткового магазину, де викрала 300 грн.;
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.12.2019 року, з якого вбачається, що до органів поліції звернулась ОСОБА_8 , яка повідомила, що 31.12.2019 року близько 02.08 год. за адресою: АДРЕСА_2 невідома особа шляхом пошкодження замка проникла до квіткового магазину, де викрала 300 грн.;
-Протоколом огляду місця події від 31.12.2019 року, яким оглянуто квітковий магазин за адресою: АДРЕСА_2 та виявлено пошкодження замка вхідних дверей. Під час проведення огляду вилучено відеозапис та 1 слід структури матеріалу;
-Протоколом перегляду відеозапису від 09.01.2020 року, з долученим відеозаписом, яким встановлено, що на відеозаписі за адресою АДРЕСА_2 в приміщенні кіоску «Квіти» зафіксовано що 31.12.2019 року о 02.08 год. особою чоловічої статі вчинено проникнення в кіоск та крадіжку, на оглянутому відео учасник ОСОБА_9 впізнала свого сина ОСОБА_5 ;
-Висновком судово-психіатричного експерта № 368 від 08.07.2021 року з якого вбачається необхідність проведення стаціонарної експертизи;
-Висновком судово-психіатричного експерта № 102 від 19.08.2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_5 станом на 31.12.2019 року не виявляв ознак тимчасового розладу психічної діяльності. В той період часу виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді: Шизофренії параноїдної, стан неповної ремісії (згідно з МКХ-10: F20.04) і за психічним станом у зазначений період часу не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 повідомила суду, що близько 10.00 години 31.12.2019 року вона дізналась, що в кіоск в якому вона веде підприємницьку діяльність, відбулось проникнення. Переглянувши відеозапис камери спостереження вона виявила, що невідомий чоловік, який проник в кіоск, викрав зі столика грошові кошти в сумі 300 гривень та підсилювач сигналу інтернет зв`язку, зірвав камеру відеоспостереження та залишив після цього місце події. Факт проникнення в кіоск та крадіжки виявила її донька, яка прийшла зранку на роботу.
Суд встановив, що своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України і його дії кваліфіковані органом досудового розслідування вірно.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 102 від 19.08.2021 року у період вчинення кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. В цей період часу останній виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії параноїдної, стан неповної ремісії (F20.04 - згідно МКХ-10), і за психічним станом у зазначені періоди часу не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_5 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії параноїдної стан неповної ремісії (F20.04 - згідно МКХ-10) і за психічним станом у теперішній час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом в теперішній час ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнання судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Враховуючи висновки згаданої вище експертизи, суд на підставі ст. 20 КК України визнає ОСОБА_5 обмежено осудним і враховує цю обставину при призначенні йому покарання.
При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином та проти власності, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, працевлаштований, є неодруженим, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, наявність соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений є інвалідом другої групи та обмежено осудним через наявне психіатричне захворювання; на обліку в реєстрі наркологічних хворих не перебуває, потребує застосування примусових заходів медичного характеру; щиро розкаюється у вчиненому та вчинив злочин у стані обмеженої осудності внаслідок психічного захворювання, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих вину обставин не встановлено; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі. Саме такий вид покарання та його розмір - на строк чотири роки з урахуванням вчиненого - є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.
Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який щиро кається, просить вибачення за вчинений злочин, та вчинив злочин в стані обмеженої осудності, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку (двох років) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальне правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді, в тому числі, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Приписами ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно з рекомендаціями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.
Відповідно до п. 8 зазначеної постанови, така допомога може надаватися особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.
Таким чином, з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_5 , керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, суд вважає за можливе застосувати покарання у вигляді позбалення волі із застосуванням іспитового строку до обвинуваченого та, врахувавши його обмежену осудність, застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я. При цьому суд вважає, що застосування примусових заходів медичного характеру є дискреційними повноваженнями суду.
Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Станом на момент ухвалення вироку запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення, починаючи з 03.06.2021 року по 21.10.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру в виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем мешкання засудженого.
Речові докази:
- один слід структури матеріалу, який було виявлено під час огляду місця події та вилучено 31.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 (Постанова про визнання предметів речовими доказами від 31.12.2019 року), який переданий на зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП у м. Києві знищити;
- диск DVD-R з відеозаписом подій 31.12.2019 року (Постанова про визнання предметів речовими доказами від 09.01.2020 року), який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_11