Справа № 490/2236/22
н/п 1-кп/490/382/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2236/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2022 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувший у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 про продовження строків примання під вартою у кримінальному провадженні №0000769, відомості про яке внесено 16.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженець с.Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області, громадянина України, українця, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей. із базовою загальною середньою освітою, офіціно не працюючий, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000769, відомості про яке внесено 16.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строк якого спливає 14.08.2022 року, а завершити до вказаного часу судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_4 не виявляється можливим. Прокурор зазначила, що для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперчував з приводу задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня за вчинення якого передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі п`яти до восьоми років.
Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2022 року, обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000769.
Разом з тим, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального райого суду м.Миколаєва від 20.06.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а скаргу захисника ОСОБА_5 - без задовлення.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- можливість переховуватись від суду, адже ОСОБА_4 обвинувачують в умисному вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі. Розуміючи усю тяжкість вчиненого ним злочину, положення у державі враховуючи умови воєнного стану, та розуміючи можливі для нього наслідки притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей , не має власного житла, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки.
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, не має стабільного джерела прибутку та обвинувачується у вчиненні корисливого злочину
З огляду на викладене та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, з урахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що, на думку суду, на теперішній час позбавляє можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Так, суд приходить до висновку, що з метою запобігання ризикам переховування від суду, вчиненням іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим і виправданим продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.
Застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, обвинувачений офіційного заробітку не має, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з тим, що він офіційно не працюючий і тому вказаний захід не зможе ніяким чином запобігти ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків.
Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.
Крім того, зазначені захисником відомості жодними доказами в судовому засіданні підтверджені не були.
Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою строком до 30 вересня 2022 року, включно.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на теперішній час є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 177,199, 194, 199, 376 КПК України,суд-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному проваджені №0000769, відомості про яке внесено 16.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 30 вересня 2022 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .