Справа №523/8461/22
Провадження №1-кс/523/2361/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, який є моряком, не одруженого, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.2 КК України, -

Встановив:

1.09.2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся захисник ОСОБА_4 із клопотанням про зміну відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до клопотання слідчого вбачається, що наприкінці липня 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаними, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_8 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою відповідно розробленого плану за допомогою месенджера «Телеграм» висунули ОСОБА_9 незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 2500 доларів США, яка супроводжувалася погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.

В подальшому, 29.07.2022 року приблизно о 16:00 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відповідно розподілених ролей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 прибули до центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, розташованої по вул. Ак. Заболотного, 26-32 у м. Одесі на зустріч з ОСОБА_9 , де ОСОБА_7 висловив потерпілому вимогу, що необхідно в цей час передати їм грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, при цьому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 з метою залякування потерпілого для отримання грошових коштів продовжували погрожувати ОСОБА_9 заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи предмет зовні схожого на ніж та його застосуванням.

Крім того, 29.07.2022 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, підвели потерпілого ОСОБА_9 до автомобілю марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля входу Одеської обласної клінічної лікарні, розташованої по вул. Ак. Заболотного, 26-32 у м. Одесі, де ОСОБА_5 примусово заштовхнув ОСОБА_9 на переднє пасажирське сидіння вищевказаного транспортного засобу. Перебуваючи в салоні автомобілю, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 продовжували погрожувати потерпілому заподіянням тілесних ушкоджень, демонструючи предмет зовні схожого на ніж, та стали наносити ОСОБА_9 удари по обличчю, в цей момент ОСОБА_7 витягнув із передньої кишені сумки потерпілого грошові кошти у сумі 3100 гривень, після чого розпочали рух по вулицям Заболотного, Добровольського, Д. Ойстраха, Кримської, С. Палія, Миколаївської дороги у м. Одесі, не припиняючи погроз застосування до потерпілого фізичного насилля, які останній сприймав як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, тим самим своїми протиправними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 незаконно утримували ОСОБА_9 у період часу з 17:00 по 17:50 години в неволі, не дозволяючи потерпілому залишити салон автомобілю.

За вказаним фактом 26.07.2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.2 КК України.

30.07.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 189 ч.4 КК України за кваліфікуючими ознаками ст.146 ч.2 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та за ознаками ст.189 ч.4 КК України, як вимога передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

3.08.2022 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси щодо ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив задовольнити надане ним клопотання про зміну запобіжного заходу, заявивши, що на сьогоднішній день наявні нові обставини з дня постановлення попередньої ухвали, які мають значення для вирішення питання щодо зміни відносно його підзахисного ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки зі спливом часу обґрунтованість підозри, яку суд приймав до уваги при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перестала бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, сумніви щодо доведеності вини в інкримінованих підзахисному діянь мають місце, нічим не підтверджено, що саме ОСОБА_5 спричиняв потерпілому тілесні ушкодження. Крім того, приймаючи до уваги, що органом досудового розслідування потерпілий та свідки допитані, ризики впливу та переховування на сьогоднішній день втратили свою актуальність, так як з дня затримання пройшов місяць, ніяких даних про наявність впливу на потерпілого, свідків зі сторони підзахисного не зафіксовано, ОСОБА_5 не збирається переховуватися, тому тримання під вартою є не виправданим, підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, місце мешкання, наявна нотаріально завірена заява, що мати та вітчим бажають, щоб ОСОБА_5 проживав разом з ними, за фахом підзахисний є моряком, до оголошення воєнного стану ним був підписаний контракт, при цьому він не переховувався за кордоном, прибув до України, про що є відмітки у паспорті, вів усталений спосіб життя, записався до територіальної оборони, патрулював, позитивно характеризується, що свідчить та характеризує підзахисного як відповідальну та добросовісну людину, на думку захисту викладені обставини спростовують наявність ризиків, підтверджуючи свої доводи копіями документів, досліджених у ході судового засідання, у зв`язку з чим просив змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого мешкання у певний період доби, тим самим надав підзахисному можливість бути корисним країні, що на думку сторони захисту буде достатнім для забезпечення належної поведінки підзахисного.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання приєднався до думки свого захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, запевняючи, що не буде порушувати покладених на нього обов`язків..

Прокурор в заперечення доводів сторони захисту зазначив, що ризики ніяким чином не змінилися, продовжують існувати, ОСОБА_5 був затриманий на місці скоєння злочину, йому пред`явлена підозра у вчинені в умовах воєнного стану особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою, не має утриманців, тому доводи захисту є безпідставними, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу підлягає задоволенню за наступних підстав.

Дійсно, відповідно до положень ст.201 ч.1 КПК України підозрюваний, до якого застосований запобіжний захід, його захисник має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього судом чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Крім цього, статтею 5 частиною 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» частини 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, на підставі наданих стороною захисту доказів, оцінюючи у сукупності викладені обставини вчинених кримінальних правопорушень, які як вбачається потребують більш детальнішого дослідження щодо визначення дійсної ролі підозрюваного в інкримінованих йому діяннях, чи насправді мала місце попередня змова ОСОБА_5 з іншими особами та яке відношення до цього має саме підозрюваний, тобто дані питання до кінця органом досудового розслідування не з`ясовані; приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, що ОСОБА_5 не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає, що доводи захисника знайшли своє підтвердження у ході розгляду клопотання, тому з урахуванням наявності реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на теперішній час значно зменшилися, ризику переховування або перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином не вбачається, особи підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, максимальна санкція статті якої передбачає позбавлення волі строком до 12 років, однак має місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його рідна мати та вітчим, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, до затримання здійснював спільне патрулювання зі співпрацівниками ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, що підтверджується копіями документів, долучених до клопотання, зважаючи на молодий вік підозрюваного, який є освіченою людиною, з його поведінки вбачається, що він розкаюється, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки містить обґрунтовані й сформульовані підстави щодо доцільності зміни запобіжного заходу, у зв`язку з чим для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачені ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання цілодобово, що на думку слідчого судді буде співмірним з існуючими ризиками та достатнім стримуючим засобом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 181, 183, 196, 201-203, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 5.11.2022р.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Заборонити ОСОБА_5 залишати місце свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

2) Прибувати до кабінету слідчого відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за першою вимогою.

3) Не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

5) Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

6) Носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, а також положення ч.6 ст.195 КПК України відповідно яких, відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

За змістом положень ст.202 ч.3 п.1 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю до відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000048 від 26.07.2022 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 5.11.2022 року.

Ухвалу слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1