Справа № 686/1811/22
Провадження № 1-кс/686/4046/22
УХВАЛА

16 травня 2022 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, у кримінальному провадженні №0000125,

встановив:
Слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до документів, а саме до відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження, які розміщені на території АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , представником якої є управляючий території ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 15.01.2021 близько 10:50 год. невстановлені слідством особи, перебуваючи у відділені « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману заволоділи чотирма сонячними інверторами, які належали ОСОБА_6 , чим завдали їй матеріального збитку на суму, що встановлюється.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено17.01.2022 року до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000125, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування було отримано рапорт від оперуповноваженого СРНЗТЗ ВКП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , а саме, що під час проведення ініціативного пошуку було виявлено камеру зовнішнього відеоспостереження, яка розміщена на території АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою встановлення інших обставин кримінального провадження, а також враховуючи, в подальшому, можливість приєднання вилученої інформації в якості речового доказу, недопущення зміни, знищення чи спотворення доказів по провадженню, необхідно отримати копії відео з камер зовнішнього відеоспостереження, яка розміщена на території АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , представником якого є управляючий території ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , в період часу з 10:00 год. по 12:00 год. 15.01.2022.»

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак, клопотав про розгляд справи у його відсутність з підтриманням викладених у клопотанні вимог.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За змістом ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч.3). Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч.4). Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5).

Відповідно ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором ч.1 ст.160 КПК України.

Відповідно до пунктів 5 та 6 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні повинно бути зазначено зокрема значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Приписами частин 5 та 6 ст.163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

У клопотанні слідчого відсутня достатня аргументація щодо необхідності надання тимчасового доступу до документів. Так, у клопотанні слідчий просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження, які розміщені на території АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , представником якого є управляючий території ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , за період часу з 10:00 год. по 12:00 год. 15.01.2022 року. Однак, яке значення зафіксована на вказаних відеозаписах інформація має для встановлення обставин у кримінальному провадженні, слідчий у клопотанні не зазначає.

Крім того, частинами першою та другою ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч. 1 цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Отже, матеріали відеозйомки (у тому числі відеозйомки з камер спостереження) є документами, а тому мають бути отримані у процесуальній формі, що передбачена для документів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IVу випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Указане відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 10.09.2020 за наслідком розгляду справи №751/6069/19.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, отримання тимчасового доступу до речей і документів та можливість визнання таких речей та/або документів речовими доказами у кримінальному провадженні має бути проведена із дотриманням визначеної законом процедури.

Разом із цим, тимчасовий доступ до речей та документів не є інструментом збору доказів.

Тому його застосування можливе виключно за умови, коли сторона кримінального провадження зіткнулася з труднощами в зборі доказів, які, зокрема, можуть убачатись в існуванні певних заборон для розголошення даних, або володільці речей та документів відмовляються добровільно надати необхідні докази.

Водночас тимчасовий доступ можливий лише в рамках наявного кримінального провадження, його застосування має відповідати його інтересам, а використання такого інструменту доступне виключно стороні кримінального провадження.

Отже, належними способами отримання речей і документів крім тимчасового доступу до них на підставі ухвали слідчого судді є визначені ст.93 КПК України способи збирання доказів, серед яких витребування інформації від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей.

Про допустимість отриманих у такому порядку відомостей свідчить і судова практика.

У постанові від 15.05.2018 р. за результатом розгляду справи № 713/1622/16-к Верховний Суд дійшов висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано визнали належним і допустимим доказом відео з камери телефону обвинуваченої, яке вона надала до суду та яким підтверджено, що нею не вчинялось інкримінованих їй дій.

Верховний Суд в ухвалі від 25.03.2019 р. (Справа №754/2178/18) також погодився із висновком про те, що у передбачений КПК України спосіб було здійснено долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапису, який був на цифровому носії наданий на запит слідчого, ним оглянутий, про що складено протокол огляду та перегляду цифрового носія інформації, та який постановою слідчого визнано документом і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає свою увагу на те, що жодних відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що слідчий вживав заходів для отримання зазначених відеозаписів у особи, яка ними володіє, та обґрунтування труднощів їх отримати у визначений КПК України спосіб, без відповідної ухвали слідчого судді, додані до клопотання матеріали не містять.

За таких обставин вважаю, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 159-164 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, у кримінальному провадженні №0000125, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя