Справа № 727/6632/22
Провадження № 1-кп/727/363/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін кримінального судового провадження:

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

сторони захисту:

захисника в інтересах обвинуваченої адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 та в її інтересах законного представника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому підготовочму засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання від 09.08.2022 року прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької окружної прокуратури 08.08.2022 року на розгляд поступив обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001732 від 13.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.08.2022 року наведену вище справу призначено до розгляду в підготовче провадження.
Прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 09.08.2022 року заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи клопотання прокурор аргументує тим, що ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів (відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України). Зазначає, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам: - переховуватися від суду, як на території України так і за її межами з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, оскільки даним складом суду їх показання безпосередньо не досліджувались; - перешкоджати кримінальному провадженню і іншим чином, шляхом вчиняти нових кримінальних правопорушень з урахуванням особи обвинуваченої, просила, клопотання задовольнити.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора, думку обвинуваченої, і в її інтересах законного представника, які підтримали клопотання та думку захисника ОСОБА_4 , який заперечував проти клопотання і просив застосувати особисте задов.»язання, суд зважає на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Згідно положення частини другої статті 29 Конституції України, обов`язковими вимогами до правомірного тримання під вартою, є наступне: тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; підстави та порядок застосування запобіжного заходу мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності застосування (продовження) тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту. Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Судом, за даними матеріалами, а саме, реєстру доданного до обвинувального акту, встановлено наступне.

13.06.2022 року о 12:20 годині в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

05.08.2022 року ОСОБА_5 пред`явлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України.

15.06.2022 року, слідчим суддею Першотравневого районного суду м. Чернівці відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 11.08.2022 року.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри (обвинувачення). При цьому, суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32).

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, окрім іншого, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винною у вчиненні злочинів яких вона обвинувачуються, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, ризик повторення чи продовження нею протиправної поведінки.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченої винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченої існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора, судом також враховано і положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. За усталеною практикою, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховані судом при вирішенні питання про застосування обвинуваченим запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останньої, на даний час не зменшилися. На думку суду, наявним і сталими є такі ризики, як:

- переховування ОСОБА_5 від суду, з огляду і на те, що постійним місцем реєстрації і проживання її є м. Слов`янськ Донецької області та тяжкість покарання, що їй загрожує;

- ризик впливу у разі перебування на волі на свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, вчинення іншого нового кримінального правопорушення. Дієвість цього ризику обумовлена тим, що ОСОБА_5 знайомилася з матеріалами кримінального провадження під час виконання вимог ст. 290 КПК України, їй відомі фактичні адреси проживання і місця знаходження свідків;

- ризики вчинення нового кримінального провадження, і продовження вчинення злочинів.

А отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою для обвинуваченої буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків та, при цьому не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою ОСОБА_5 за станом здоров`я.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до п.3 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що для забезпечення виконання відповідно обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язків, визначених КПК України, слід визначити останнім альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольити

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України на строк до 60 діб 06 жовтня 2022 року.

Одночасно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у виді 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 50160 грн., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у строк дії ухвали, на наступний депозитний рахунок: Одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області; Код ; Банк: Держказначейська служба України, м. Київ; Код банку отримувача: 37567646; Рахунок: UA0008745.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 06 жовтня 2022 року.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до ДУ Чернівецького слідчого ізолятора, для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1