УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2022 Справа №607/3511/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_7 , у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000096, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

встановив:
Прокурор ОСОБА_5 пояснив, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону та просить призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотань та заперечень не заявив.

Захисник ОСОБА_7 , пояснив, що не заперечує щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

З обвинувального акта вбачається, що у ньому вказано відомості, які передбачено ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. Отже, на підставі цього обвинувального акта необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження. Оскільки, підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає його необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України ОСОБА_8 .

У поданому клопотанні зазначено: «На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0000096 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що у нього 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, при перебуванні неподалік будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбою).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 перебуває у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , розуміючи що його дії носять відкритий характер, зайшов без згоди потерпілого у приміщення вищевказаної квартири та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки свого діяння, бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, бажаючи подавити волю ОСОБА_9 до можливого опору, тримаючи в правій руці ніж, а у лівій - скляну пляшку з-під алкогольного напою торговельної марки «Львівське», почав ними розмахувати погрожуючи їх застосуванням, тобто виказав погрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вимагаючи при цьому передати йому грошові кошти.

Потерпілий ОСОБА_9 , сприйнявши дану погрозу як реальну, небезпечну для свого життя і здоров`я та неминучу у разі невиконання висловлених ОСОБА_6 вимог, тобто таку, що дійсно може бути реалізована, злякався та вибіг із квартири АДРЕСА_3 .

Одразу ж після цього, 10 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_6 взяв із вказаної вище квартири належні ОСОБА_9 ноутбук торговельної марки «Acer» Aspire, моделі «4720Z», вартістю 983 гривні 05 копійок, мобільний телефон торговельної марки «Fly», моделі «IQ4491Quad», ІMEI 1: НОМЕР_1 , ІMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 119 гривень 90 копійок, мобільний телефон торговельної марки «Huawei», моделі «P8Lite», вартістю 475 гривень 67 копійок, а також зарядні пристрої до ноутбука та мобільного телефону і світлодіодну лампу невстановленої торговельної марки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1578 гривень 62 копійки.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 невдовзі закінчується, а розгляд кримінального провадження судом першої інстанції судом лише розпочато.

Під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, застосовується ст.331 КПК України як спеціальна норма. Водночас, при вирішення питання наявності чи відсутності ризиків, враховуються обставини зазначенні в загальних положеннях про запобіжні заходи, зазначені в розділі ІІ КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність його обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою продовження застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальне правопорушення є те, що він неодноразово раніше вчиняв злочини, в тому числі проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини. Окрім цього, в Тернопільському міськрайонному суді знаходяться обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 про його обвинувачення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Вищенаведене свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.

2) переховуватись від суду.

Ризиком того, що ОСОБА_6 може навмисно переховуватись від суду є те, що він ніде не працює, у нього немає міцних соціальних зв`язків, а тому, з врахуванням покарання яке грозить останньому, він може покинути місце фактичного проживання та територію міста Тернополя.

Також, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_6 оголошувався в розшук Тернопільським міськрайонним судом у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, як особа, яка переховується від суду.

Разом з тим, зазначаю, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Beccievv. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. У даному випадку ОСОБА_6 стійкий до спокуси заволодіння чужим майном, ніде не працює, є суспільно небезпечною особою, схильний до протиправної поведінки, ігнорування норм чинного законодавства України, а також порушення гарантованих Конституцією України прав інших учасників суспільних відносин.

3) незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на ще недопитанного в судовому засіданні потерпілого у даному кримінальному провадженні, особисті дані якого йому добре відомі, оскільки вони не були засекречені під час здійснення досудового розслідування та інформація про які міститься в матеріалах кримінальних проваджень, з якими підозрюваний ознайомлений, адже, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти потерпілого до зміни наданих раніше показів чи до відмови давати покази.

Вище викладене свідчить про неможливість запобігання переліченим ризикам, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, його належну поведінку, шляхом застосування м`якшого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема:

- Застосування застави щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній ніде не працює, не має постійного джерела доходів і, перебуваючи на волі, може вчиняти нові корисливі злочини, з метою особистого незаконного збагачення, та незаконно впливати на потерпілого.

- Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній своєю поведінкою не вважає за необхідне виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо виправлення його поведінки та не вчинення нових злочинів.

- Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також може вчиняти нові злочиниі, як зазначено вище, не дотримуватиметься виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується, а тому на даний час виникає необхідність у зверненні до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

З врахуванням вказаного, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаю, що у кримінальному провадженні наявні підстави для продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав в заявленому обсязі. Він пояснив, що на даній стадії підготовчого провадження наявні достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 пояснив, що сторона захисту не згідна із пред`явленим обвинувачення, оскільки дії ОСОБА_6 не вірно кваліфіковані. Заявлені ризики не обґрунтовані належним чином, тому підстав для задоволення клопотання прокурора немає. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив, щодо клопотання прокурора просив застосувати домашній арешт.

Ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, наявними матеріалами підготовчого провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло. Однак звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою а саме:

- ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальне правопорушення, оскільки він неодноразово раніше вчиняв злочини, в тому числі корисливі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові умисні злочини. Окрім цього, в Тернопільському міськрайонному суді знаходяться обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 про його обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України;

- ОСОБА_6 може навмисно переховуватись від суду тому, що він ніде не працює, у нього немає міцних соціальних зв`язків, а тому, з врахуванням покарання яке грозить останньому, він може покинути місце фактичного проживання та територію міста Тернополя;

- ОСОБА_6 може незаконно впливати на ще недопитанного в судовому засіданні потерпілого у даному кримінальному провадженні, особисті дані якого йому добре відомі, оскільки вони не були засекречені під час здійснення досудового розслідування та інформація про які міститься в матеріалах кримінальних проваджень, з якими підозрюваний ознайомлений, адже, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти потерпілого до зміни наданих раніше показів чи до відмови давати покази.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки обвинуваченим і виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, доводами сторони обвинувачення про існування ризиків.

Суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт. Проте, вони не заявили клопотань про зміну запобіжного заходу в порядку статей 201, 331 КПК України.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_6 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність засновування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у злочині передбаченому за ч.3 ст. 187 КК України, характеризуючи дані про особу, ста її здоров`я, майновий стан та те, що в період досудового розслідування визначався розмір застави, колегія судді вважає за необхідне ОСОБА_6 визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, оскільки саме таких розмір слугуватиме належною альтернативою у разі її внесення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст. 291, 331 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовільнити.

На підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні за адресою м.Тернопіль вул.Котляревського, 34, на 16 травня 2022 року в 15 год. 45 хв., в яке викликати сторони та учасників.

Роз`яснити прокурору ОСОБА_5 обов`язок забезпечити присутність свідків сторони обвинувачення під час судового розгляду, в порядку передбаченому статямий 23, 327 КПК України.

Відмовити в задоволенні усного клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 2(два) місяці до 05 липня 2022 року.

ОСОБА_6 визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Після внесення застави ОСОБА_6 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за першою вимогою; не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання, на строк до 05 липня 2022 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 05 липня 2022 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України для вручення обвинуваченому ОСОБА_6 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1