Справа № 675/884/21
Провадження № 1-кс/675/22/2022
У Х В А Л А
"19" жовтня 2022 р. м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав заяву судді Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На розгляді у судді Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 0000248про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.309, ч.2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України (справа № 675/884/21).
Від судді ОСОБА_3 надійшла заява про самовідвід у розгляді даного провадження, яка мотивована тим, що в його провадженні перебувало кримінальне провадження № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України (справа № 675/1607/22).
Згідно з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачувався, зокрема, у скоєнні за попередньою змовою з ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які кваліфіковано за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України.
За вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.10.2022 року ОСОБА_5 визнано винним, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.
Таким чином, суддя ОСОБА_3 вважає, що при ухваленні щодо ОСОБА_5 вироку від 06.10.2022 року ним висловлену власну позицію щодо встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті №0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання даної заяви за його відсутності.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали до суду заяву про слухання даної заяви за їх відсутності.
Їх не прибуття не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Так, в провадженні судді ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження №0000248 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України (справа № 675/1607/22). Згідно з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачувався, зокрема, у скоєнні за попередньою змовою з ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, які кваліфіковано за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст.313, ч. 2 ст. 317 КК України.
За вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.10.2022 року ОСОБА_5 визнано винним, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.
Таким чином, суддя ОСОБА_3 , при винесенні вироку від 06.10.2022 року, вже висловив власну позицію щодо встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.
При розгляді заяви про відвід у даній справі, суд виходить з суб`єктивного критерію, про що йдеться мова у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також усталену практику Європейського Суду з прав людини (рішення у справах «Пьєрсак проти Бельгії», «Лангбергер проти Швеції»), суд виходить з того, що якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно її вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливий прояв упередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.
Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматися будь - ким як неупереджений.
Крім того, відповідно до положень Кодексу суддівської етики та п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Суд констатує, що ознак упередженості судді ОСОБА_3 при розгляді даної справи на даний час не встановлено.
Разом з цим, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави вважати, що за наведених суддею ОСОБА_3 обставин у подальшому при розгляді даного кримінального провадження як в учасників справи, так і у стороннього спостерігача, можуть виникнути сумніви у неупередженості судді щодо ходу розгляду справи та законності і справедливості ухваленого рішення за результатами його розгляду.
Тому з метою запобігання таких сумнівів, гарантування справедливого розгляду справи, суд дійшов висновку, про те, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України

II О С Т А Н О В И В :
Заяву про самовідвід судді Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, задовольнити.
Матеріали кримінального провадження № 0000248 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, передати на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1