В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 354/95/19

Провадження № 1-кп/348/40/22

14 червня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000168 від 07.11.2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, судимого вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2015 року за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2015 року, скасованим в частині призначення покарання вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 року, призначивши покарання за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі, звільненого 12.05.2016 року у зв`язку із заміною невідбутої частини призначеного покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді 240 годин громадських робіт, згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2016 року, українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, в тому числі за ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, правильних висновків для себе не зробив і в період невідбутої та незнятої судимості, повторно вчинив нове кримінальне правопорушення.

Зокрема, 07.11.2018 року близько 01 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію приватної садиби «Синя гора», яка знаходиться в АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав та працював різноробочим. Побачивши на стоянці даної садиби припаркований легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі 210740-111-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 , в обвинуваченого виник умисел щодо незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи, свій кримінально-протиправний намір, повторно, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, незаконно заволодів легковим автомобілем марки «ВАЗ», моделі 210740-111-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, яким поїхав в напрямку м.Івано-Франківськ.

Проїжджаючи ділянкою дороги в с.Лоєва, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_6 не впорався із керуванням і вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої вищенаведений автомобіль отримав механічні пошкодження.

Врезультаті неправомірних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на суму 89966 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що на час вчинення злочину він працював неофіційно у готелі «Синя гора» різноробочим. Графік його роботи був наступним: два тижні працює, два тижні не працює. Потерпілого ОСОБА_5 він знає, оскільки той працював в сусідній бригаді теслярем.

Під час роботи він проживав в готелі, який знаходився поруч. Вечором 06.11.2018 року, близько 21 год. 00 хв. він приїхав з дому в с.Поляниця, оскільки на наступний день повинен був приступати до роботи. Біля готелю він зустрів свого напарника по роботі Василя, з яким вирішив піти в магазин випити пива.

Зазначає, що він особисто випив дві пляшки пива, після чого вони прогулювалися по селі, а ОСОБА_8 заявив, що йому терміново треба їхати в м.Івано-Франківськ. Оскільки вже було пізно, близько опівночі, у нього виникла думка взяти чиюсь машину і на ній поїхати.

З цією метою він підійшов до автомобільної стоянки, яка знаходилася біля готелю «Синя гора», де побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ», темно-зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В цей час його товариш ОСОБА_8 чекав на нього неподалік та про його намір заволодіти чужим транспортним засобом не знав.

Так як вказаний автомобіль був відчинений, він сів на водійське сидіння та побачив біля коробки передач ключ запалювання. Завівши за його допомогою машину, він посадив на пасажирське місце ОСОБА_8 і вони поїхали в напрямку м.Івано-Франківськ.

Стверджує, що спочатку вони їхали нормально, зі швидкістю близько 70-80 км/год., однак проїжджаючи с.Лоєва він заснув за кермом, не справився з керуванням та з`їхав з дороги, пошкодивши при цьому паркан з металевої сітки і зупинився на чиємусь городі неподалік житлового будинку. Вони з ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, який був пошкоджений та побачили, що до них підходить господар будинку і викликає поліцію.

Тому вони швидко пішли геть, вийшли на центральну дорогу, зупинили бус, який довіз їх до м.Івано-Франківськ. З Франківська взяли таксі і поїхали в м.Галич, куди прибули зранку.

Вказує, що вдень 07.11.2018 року в м.Галич вони з ОСОБА_8 йшли в магазин, однак по дорозі їх зупинили працівники поліції і сказали проїхати з ними у відділ. Згодом приїхали поліцейські з м.Яремче, та відвезли їх в Яремчанське ВП.

У вчиненому розкаюється, обіцяє стати на шлях виправлення та розуміє, що скоїв умисний злочин. Крім того зазначає, що відшкодував потерпілому заподіяні злочином збитки в повному обсязі та просить суд суворо його не карати.

Таку ж позицію щодо дій ОСОБА_6 висловила і його захисник, адвокат ОСОБА_7 . Разом з тим зазначила, що в матеріалах кримінального провадження не міститься доказів того, що обвинувачений вчинив їх в стані алкогольного сп`яніння, а тому на її думку вказана обтяжуюча обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість також повністю доводиться іншими зібраними в даному провадженнні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що з березня місяця 2016 року по липень 2019 року він працював теслярем в ТЦ «Буковель». Одночасно з ним в 2018 році, в даній організації, але в іншій бригаді працював також обвинувачений ОСОБА_6 , який виконував підсобні роботи.

06.11.2018 року, після завершення роботи він пішов до свого автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на парковці біля садиби «Синя гора», щоб поговорити по телефону із дружиною. Після закінчення розмови, він вийшов з машини і пішов відпочивати до будинку персоналу.

Зранку наступного дня, близько 06 год. 30 хв., прибувши на вказану парковку він виявив що його автомобіль відсутній. Після цього він покликав бригадира, який зв`язався із охороною ТзОВ «Буковель», а сам він зателефонував в поліцію.

Близько 07 год. 30 хв. 07.11.2018 року прибули працівники поліції і розпочали з`ясування обставин угону його машини, зокрема оглянули парковку та дослідили записи відеокамер, які могли зафіксувати хто заволодів належним йому транспортним засобом.

В ході даних слідчих дій було з`ясовано, що камери з готелю «МарМарос» зафіксували як його автомобіль 07.11.2018 року близько 05 год. 00 хв. виїхав із вказаної території.

Через деякий час йому зателефонували працівники Надвірнянського ВП і повідомили, що знайшли викрадену машину, яка знаходиться на подвір`ї господарства в с.Лоєва, Надвірнянського району.

Цього ж дня, після обіду, було встановлено, що дані дії вчинив обвинувачений ОСОБА_6 .

На даний час йому повністю відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду, а тому він просить суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 .

Також вина ОСОБА_6 в скоєному доводиться письмовими доказами, а саме:

- рапортом інспектора-чергового СРПП Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 07.11.2018 року, з якого встановлено, що о 07 год. 23 хв. 07.11.2018 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: с.Поляниця, діл.Вишні, протягом ночі невідомі особи заволоділи транспортним засобом заявника ОСОБА_5 , марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2011 року випуску, що зареєстрований на особу з м.Могилів-Подільський, Вінницької області. Зі слів заявника документи на даний автомобіль знаходились в його салоні. На даху автомобіля знаходився металічний багажник із маркуванням «Готель Синя Гора» (т.2 а.к.п.20);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.11.2018 року, з якої вбачається що в період часу із 21 год. 30 хв. 06.11.2018 року по 07 год. 00 хв. 07.11.2018 року невстановлена особа незаконно заволоділа з території відпочинкового комплексу «Синя гора», що в с.Поляниця, урочище Вишні, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, належним ОСОБА_5 автомобілем марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору (т.2 а.к.п.21);

- протоколом огляду місця події від 07.11.2018 року та фототаблицями до нього, в якому відображено та описано місце вчинення злочину, зокрема незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , якою являється територія приватної садиби «Синя гора», що в с.Поляниця, урочище Вишні, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області (т.2 а.к.п.22-26);

- протоколом огляду місця події від 07.11.2018 року та фототаблицями до нього, яким деталізовано місце вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди на викраденому автомобілі марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 вказаним місце ДТП являється ділянка автомобільної дороги сполученням «Мукачево-Львів», з правої сторони при русі з центру смт.Делятин в сторону м.Надвірна, а саме територія господарства в с.Лоєва по вул.Грушевського, 7«Б» (т.2 а.к.п.27-43);

- рапортом старшого інспектора-чергового Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 07.11.2018 року, з якого вбачається, що за адресою: Надвірнянський район, с.Лоєва, вул.Михайла Грушевського, неподалік церкви, о 06 год. 20 хв. водій автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 допустив наїзд на паркан та втік з місця події (т.2 а.к.п.44-45);

- схемою наслідків ДТП за участю автомобіля марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_6 (т.2 а.к.п.46);

- висновком експерта №1.2-999/18 від 17.12.2018 року, яким встановлено, що слід взуття розмірами 170x130 мм, який виявлений на поверхні дверної обшивки, придатний для встановлення групової належності. Слід взуття розмірами 42x35мм, вилучений із внутрішньої частини вікна задньої лівої дверки, придатний для встановлення групової належності. Слід взуття максимальними розмірами 42x35мм, вилучений із внутрішньої частини вікна задньої лівої дверки автомобіля, міг бути залишений таким же взуттям, як ділянки підметкової частини низу підошви одного з пари напівчеревиків темно-синього кольору із маркувальним позначенням «Sport Style», яке вилучене під час затримання ОСОБА_6 (т.2 а.к.п.52-61);

- висновком експерта №4.5-142/18 від 14.01.2019 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику наданого на дослідження КТЗ «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2011 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 09.01.2019 року становила 89966 (вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. (т.2 а.к.п.62-76);

- протоколом огляду предметів, речей від 23.01.2019 року, а саме легкового автомобіля марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому наявні механічні пошкодження (т.2 а.к.п.79);

- протоколом огляду предметів, речей від 23.01.2019 року, а саме вилучених з місця події речей (т.2 а.к.п.83);

- висновком судово-психіатричного експерта №297/2018 від 19.12.2018 року, яким визначено, що підекспертний (обвинувачений) ОСОБА_6 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій підекспертний ОСОБА_6 перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації неускладненої, що згідно МКХ-10 F10.00. На даний час (час проведення експертизи) ОСОБА_6 виявляє ознаки РПП, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, активне вживання, що згідно МКХ-10 F10,2.

На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, підекспертний ОСОБА_6 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_6 не потребує (т.2 а.к.п.116-119).

Зазначені докази зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого у даному провадженні.

В ході судового розгляду всі учасники процесу погодились з дослідженим судом обсягом доказів, оскільки клопотань про дослідження доказів, що не були предметом розгляду не надходило, заперечень щодо неповноти з`ясування обставин під час розгляду в умовах закінчення з`ясування обставин кримінального провадження сторони також не заявляли.

Судом розглянуті всі клопотання щодо забезпечення розгляду кримінального провадження доказами.

Суд приймає докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту та докази одержані під час судового розгляду.
Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України докази є належними, якщо вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У відповідності до вимог ст.94 КПК України, суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено всі розумні сумніви.
Аналізуючи показання потерпілого, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими доказами та не викликають в суду сумнівів щодо їх правдивості.

Таким чином, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, повністю доведена та вважає, що умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України.

Суд не бере до уваги думку захисника обвинуваченого про те, що в матеріалах кримінального провадження не міститься доказів того, що ОСОБА_6 вчинив вищенаведені дії в стані алкогольного сп`яніння і вказана обтяжуюча обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 під час свого допиту особисто пояснив, що «…біля готелю він зустрів свого напарника по роботі Василя, з яким вирішив піти в магазин випити пива. Зазначив, що він особисто випив дві пляшки пива, після чого вони прогулювалися по селі…».

Крім того, таке твердження повністю спростовується письмовими матеріалами, які долучені до матеріалів кримінального провадження, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВА32107», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту №818 від 07.11.2018 року, що становив 0,77 ‰ (т.2 а.к.п.47). Також дана обставина підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №297/2018 від 19.12.2018 року, яким визначено, що «… на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій під експертний (обвинувачений) ОСОБА_6 перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації неускладненої, що згідно МКХ-10 F10.00 …» (т.2 а.к.п.116-119).

Таким чином, обтяжуюча вину ОСОБА_6 обставина, а саме вчинення ним злочину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на переконання суду, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, однак з 2012 року знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті із діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан абстиненції не ускладнений, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Як обтяжуючу вину ОСОБА_6 обставину, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, судом враховано вчинення ним злочину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненому, каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданої матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого ОСОБА_5 щодо призначення обвинуваченому несуворого покарання.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням всіх обставин провадження, особи обвинуваченого, його поведінку до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, вказані вище обставини в сукупності є на думку суду такими, що не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину і дають підстави, з урахуванням як обставин у даному провадженні так і особи обвинуваченого, а також викладених вище пом`якшуючих відповідальність обставин, при визначенні покарання застосувати ч.1 ст.69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі, однак нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, визначеного у санкції ч.2 ст.289 КК України, а саме у виді конфіскації майна або без такої, суд констатує наступне.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як визначено ч.2 ст.52 КК України, додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

У відповідності до ч.2 ст.69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, наведені вище пом`якшуючі його вину обставини, суд приходить до висновку про недоцільність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації належного йому майна.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

07.11.2018 року обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2018 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту та звільнено його з-під варти у відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК України.
В подальшому, у зв`язку із порушенням умов перебування під домашнім арештом, згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2019 року, обвинуваченому ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначивши розмір застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 38420 грн. 00 коп.
22.02.2019 року обвинувачений ОСОБА_6 був звільнений із ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» у зв`язку із внесенням застави у визначеному в ухвалі розмірі.

Проте, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , який після внесення застави та з моменту звільнення з-під варти вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави, впродовж тривалого часу до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області в судові засідання не з`являвся з невідомих причин, в зв`язку з чим його було оголошено в розшук.

Після затримання обвинуваченого о 09 год. 05 хв. 25.01.2022 року, відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.01.2022 року постановлено обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12), без визначення розміру застави.

Крім того, заставу, визначену ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2019 року у розмірі 38420 грн., внесену на депозитний рахунок, постановлено звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Дана ухвала згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 03.02.2022 року залишена без змін.

В подальшому згідно ухвал суду від 04.03.2022 року, що також була оскаржена в апеляційному порядку, однак залишена без змін, та від 21.04.2022 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено до 19.06.2022 року.

Таким чином, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою слід на переконання суду, залишити застосованим до набрання даним вироком законної сили.
Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 09 год. 05 хв. 25.01.2022 року, тобто з часу його фактичного затримання.
Крім того, на підставі ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 07.11.2018 року по 09.11.2018 року та з 15.01.2019 року по 22.02.2019 року, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, арешт на майно не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 1 (один) рік позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити застосованим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання рахувати з 09 год. 05 хв. 25.01.2022 року, тобто з часу його фактичного затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 07.11.2018 року по 09.11.2018 року та з 15.01.2019 року по 22.02.2019 року, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь держави 3861 грн. 00 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні експертиз: судової дактилоскопічної експертизи №1.3-635/18 від 20.12.2018 року, вартістю 1144 грн. 00 коп., судової трасологічної експертизи №1.2-999/18 від 17.12.2018 року, вартістю 1716 грн. 00 коп. та судової автотоварознавчої експертизи №4.5-142/18 від 14.01.2019 року, вартістю 1001 грн. 00 коп.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 та напівчеревики темно-синього кольору із маркувальним позначенням «Sport Style», що вилучено у ОСОБА_6 , які згідно постанови слідчого слідчого відділення Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 23.01.2019 року передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, квитанції №418, 419 від 23.01.2019 року, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Речовий доказ: легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі 210740-111-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, який згідно постанови слідчого слідчого відділення Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 23.01.2019 року передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_2 .
Речовий доказ: СD-R диск з інформацією про з`єднання абонента мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , який згідно постанови слідчого слідчого відділення Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 01.01.2019 року зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000168 від 07.11.2018 року, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: обшивку з передньої правої дверки на якій виявлено слід взуття, слід взуття, що вилучено із внутрішньої частини вікна задньої лівої дверки, які згідно постанови слідчого слідчого відділення Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 23.01.2019 року передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, квитанція №419 від 23.01.2019 року, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1