ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 640/3117/17 Номер провадження 11-сс/814/379/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на постанову слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 09.04.2021 про закриття кримінального провадження № 0000034 від 10.02.2017.

Приймаючи вказане рішення слідчий суддя вказав, що у даному кримінальному провадженні слідчим виконані всі необхідні слідчі дії, проведено аналіз отриманих в ході досудового розслідування доказів у їх сукупності та, діючи в порядку та у спосіб, передбачений КПК України, вірно прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

З таким рішенням слідчого судді не погодилась представник скаржника адвокат ОСОБА_7 та подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 09.04.2021, винесену старшим слідчим ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000034.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова слідчого судді від 09.04.2021 була прийнята передчасно, без встановлення всіх обставин, всебічного та повного дослідження всіх доказів, чим було порушено права потерпілого.

Вказує, що матеріали кримінального провадження містять безліч доказів на підтвердження факту вчинення злочину з боку ОСОБА_9 відносно ОСОБА_6 , а саме закінченого замаху на розтрату чужого майна в особливо великих розмірах(понад 600 000 дол.США), який він не закінчив з причини, які не залежали від його волі (замах на розтрату майна ТОВ «Гірка-2», в інтересах ОСОБА_10 , шляхом використання службовою особою свого службого становища та завідомо підроблених документів).

Зазначає, що на переконання апелянта, слідчий ОСОБА_8 , виконуючи вказівки прокурора Київської окружної прокуратури м.Харкова від 01.04.2021 №50-635-17, а не вказівки, на яких наголошував Київський районний суд м.Харкова у своїй ухвалі від 03.03.2021, долучив до матеріалів провадження протоколи слідчих дій, а саме: допит свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та протокол огляду місця події.
Стверджує, що слідчим проведено допити свідків з суттєвим порушенням норм КПК України, оскільки: з протоколу допиту свідків не вбачається на підставі якого документу було встановлено особу свідків; та власне ніякого допиту не було, оскільки свідкам не ставилось ніяких запитань, тож підстав для посилання ними на ст. 63 Конституції не було, натомість у слідчого були всі підстави притягти свідків до відповідальності за ст.385 КК України, чого зроблено не було.
Звертає увагу, що огляд місця події від 08.04.2021 було проведено слідчим ОСОБА_8 з грубим порушенням ст.223 КПК України.
Таким чином, на переконання апелянта, слідчим не було виконано вказівок прокурора від 01.04.2021 про проведення необхідних слідчих дій для повного, об`єктивного та всебічного дослідження усіх обставин кримінального провадження, як не виконано вказівок суду від 03.03.2021 (посилання на вказівки прокурора області від 03.07.2020), а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною та підлягає скасуванню.
Представник потерпілого- адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2021, оскільки ОСОБА_6 не викликався та не був присутній в судовому засіданні , а представник ОСОБА_7 отримала ухвалу 24.12.2021, хоча після проголошення повного тексту оскаржуваної ухвали від 24.12.2021 зверталася до суду для отримання ухвали, але отримувала відмову через її відсутність.

Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.

В судове засідання учасники, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи не з`явились.Прокурор на адресу суду надіслав клопотання про розгляд провадження без його участі, адвокат ОСОБА_7 в телефонному режимі просила провести розгляд без неї та потерпілого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та матеріали кримінального провадження №0000034 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
З матеріалів провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_7 19.11.2021 була присутня в судовому засіданні в Київському районному суді м.Харкова, але повний текст оскаржуваної ухвали отримала 24.12.2021, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи на аркуші 45.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що причини пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2021 року є поважними , а пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду України від 25 березня 2022 року за№ 14/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи Харківського апеляційного суду передані на розгляд до Полтавського апеляційного суду.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, Київським ВП ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 10.02.2017 за ч.4 ст. 190 КК України, зареєстрованому за заявою ОСОБА_6 , стосовно заволодіння невстановленою особою шахрайським шляхом його коштами, чим була спричинена матеріальна шкода в особливо великих розмірах .
З матеріалів вбачається, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 як учасниками ТОВ «Гірка-2» склались фінансово-господарські відносини, пов`язані з викупом частки в статутному фонді товариства.

Так, 10.02.2017 до Харківської місцевої прокуратури №2 надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що шахрайським шляхом ОСОБА_9 заволодів грошовими коштами, що належать ОСОБА_6 , спричинивши матеріальну шкоду у особливо великих розмірах. Так, ОСОБА_9 , будучи директором ТОВ «ГІРКА-2», шляхом зловживання повноваженнями директора ТОВ «ГІРКА-2», виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з метою розтрати майна ТОВ «ПРКА-2», 50% яких належить ОСОБА_6 , як засновнику ТОВ «ГІРКА-2», на користь ОСОБА_10 в особливо великих розмірах, а саме в сумі 650 000 доларів США.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 20.09.2011 уклав договір позики № 1/09/11 на суму 650 000 доларів США. Строк дії договору сторонами встановлено до 20.09.2016.

У забезпечення виконання договору позики між ОСОБА_9 , як директором ТОВ «ГІРКА-2» та ОСОБА_10 укладено договір поруки № 1п/09/11 від 20.09.2011, відповідно до якого ТОВ «ГІРКА-2» поручається відповідати перед ОСОБА_10 , як кредитором, за договором позики № 1/09/11 за виконання ОСОБА_9 зобов`язання в сумі 650 000 доларів США.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_9 договору позики 21.01.2017 ОСОБА_10 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_9 та ТОВ «ГІРКА-2» солідарно грошових коштів у сумі 650 000 доларів США, який рішенням суду від 26.01.2017 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 скасоване та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , ТОВ «ГІРКА-2» про стягнення заборгованості відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення суд послався на те, що у договорах позики та поруки, датованих 11.09.2011, зазначені дані паспорту ОСОБА_9 , який виданий останньому Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 24.04.2012.
18.10.2017 ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_10 відхилена, вищевказане рішення Апеляційного суду Харківської області залишене в силі.
Також, 20.06.2017 Київським районним судом м. Харкова ухвалене заочне рішення, яким задоволений позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; визнані недійсними договори від 20.09.2011 року позики між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та поруки між ОСОБА_10 та ТОВ «Гірка-2», ОСОБА_9 .
Ухвалою від 22.08.2017 в перегляді заочного рішення відмовлено. 14.12.2017 ухвалою Апеляційного суду Харківської області вказане заочне рішення залишено в силі.
Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що при розгляді цивільних справ, судами договір позики від 20.09.2011, на існування якого і посилався ОСОБА_10 в якості підстави своїх вимог, досліджений в копії. Вказаний договір, в подальшому визнаний недійсним. Примірник договору наданий в копії, що унеможливлює його оцінку експертним шляхом в якості належного та допустимого доказу в кримінальному провадженні.
08.07.2019 постановою слідчого ГУНП в Харківській області кваліфікація кримінального правопорушення змінена з ч.4 ст.190 на ч.2 ст.15 - ч.5 ст. 191 КК України .
На підставі отриманих у ході досудового розслідування відомостей 08.07.2019 у кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України, тобто у закінченому замаху на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великому розмірі, який він не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме: у замаху на розтрату майна ТОВ «ГІРКА-2» в інтересах ОСОБА_10 шляхом використання службовою особою свого службового становища та завідомо підроблених документів.

У зв`язку з невстановленням місцезнаходження ОСОБА_9 повідомлення про підозру вручено відповідно до вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України його дружині- ОСОБА_11

10.07.2019 досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з переховуванням від органів слідства та суду підозрюваного ОСОБА_9 та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2019 надано дозвіл на доставленння ОСОБА_9 до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
26.12.2019 прокурором ОСОБА_13 визначена підслідність вказаного кримінального провадження за Київським ВП ГУПН в Харківській області (т.5 а.с.223-224).
27.12.2019 прокурором ОСОБА_14 кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України закрите за відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення та кримінальне провадження № 0000034 від 10.02.2017 направлено начальнику СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області для проведення подальшого досудового розслідування( т.5 а.с.224-229).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 12.03.2020 постанова прокурора від 27.12.2019 року скасована (т.5 а.с.236-238).
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 27.04.2020 задоволена апеляційна скарга прокурора ОСОБА_14 , ухвала слідчого судді від 12.03.2020 скасована та постановлена нова, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження (т.5 а.с.244-246).
25.01.2021 постановою слідчого ОСОБА_8 провадження закрите ( т.5 а.с.250-255).
03.03.2021 ухвалою слідчого судді вищевказана постанова слідчого скасована, за не проведення необхідних слідчих дій ( т.5 а.с.258-259).
01.04.2021 в порядку ст. 36 КПК України процесуальним керівником надані вказівки щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні (т.5 а.с. 257).
Зазначені слідчі дії слідчим проведені, про що свідчать відповідні протоколи допитів свідків та протокол огляду місця події ( т.5 а.с.260, 261, 262-263).
Як вбачається з рапорту слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 09.04.2021, встановити та допитати у якості свідків осіб, з якими ОСОБА_9 підтримували дружні стосунки, не надалось можливим (т.5 а.с. 265).
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий дійшов висновку, що отримані під час досудового розслідування докази, свідчать про відсутність достатніх даних, які дають підстави для обґрунтованого повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.02.2017, а також відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України

Так, об`єктом злочину, передбаченого ст.191 КК України є суспільні відносини власності, що охороняються кримінальним законом, як частина економічних відносин, як основа економічної системи держави.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 191 КК України, може бути вчинений у формі: привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; розтрати такого майна зазначеною особою; заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (за умови, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває в його безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт злочину має право оперативного управління цим майном).

Розтрата - це незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні.

Зловживання службовим становищем, як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції для незаконного і безоплатного обертання чужого майна: незаконно дає вказівку матеріально відповідальній особі, підлеглій їй, про видачу майна; отримує майно за фіктивними документами тощо. Наприклад, службова особа, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно отримує премії, надбавки до зарплати. Закінченим цей злочин визнається з моменту незаконного, безоплатного заволодіння майном.

На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Якщо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем було пов`язане з внесенням такою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншим підробленням документів або складанням і видачею завідомо неправдивих документів, дії винного потребують кваліфікації за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених відповідними частинами статей 191, 366 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Слідчий суддя вказав, що протягом понад чотирьох років досудового розслідування у кримінальному провадженні прокурором та слідчими суддями при скасуванні постанов про закриття кримінального провадження надано ряд вказівок, які органом досудового розслідування виконані, а вказівки процесуального керівника органом досудового розслідування виконані в повному обсязі, а слідчим виконанні усі необхідні слідчі дії, тому погодився з рішенням слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення,

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками, наведеними в постанові слідчого про закриття кримінального провадження з підстав відсутністю суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, виходячи з того, що під час досудвого розслідування було встановлено, що матеріали кримінального провадження свідчать про наявність цивільно-правових взаємовідносин, які склалися між директором ТОВ «ГІРКА-2» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу користування спірним нежитловим приміщенням та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з приводу виконання договору позики і поруки.

Посилання апелянта на те, що матеріали кримінального провадження містять докази на підтвердження факту вчинення кримінального злочину з боку ОСОБА_9 у відношенні ОСОБА_6 є необґрунтованими та такими, що ґрунтується на суб`єктивних доводах апелянта та спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 від 27 грудня 2019 року закрито кримінальне провадження щодо підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.02.2017 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.04.2020 задоволена апеляційна скарга прокурора ОСОБА_14 , ухвала слідчого судді від 12.03.2020 скасована та постановлена нова, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження (т.5 а.с.244-246).
Таким чином, постанова прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 від 27 грудня 2019 року була оскаржена та була предметом розгляду суду, в порядку ст.303 КПК України та на теперішній час є чинною, тобто стороною обвинувачення було встановлено, що обставини, як були викладені в підозрі, яка була пред`явлена ОСОБА_9 були передчасними та такими, що не обґрунтовані матеріалами кримінального провадження.
Крім того, в подальшому органом досудового розслідування було встановлено, що матеріали кримінального провадження свідчать про наявність цивільно-правових взаємовідносин, які склалися між директором ТОВ «ГІРКА-2» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу користування спірним нежитловим приміщенням та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з приводу виконання договору позики і поруки, а звернення ОСОБА_10 до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_9 та ТОВ «ГІРКА-2» суми боргу в розмірі 650 000 доларів США є реалізацією його цивільного права, а не спробою спільно з ОСОБА_9 позбавити ОСОБА_6 права на частину нерухомого майна товариства, оскільки остаточне рішення у спірних взаємовідносинах приймає суд.
Зокрема, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 скасоване та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , ТОВ «ГІРКА-2» про стягнення заборгованості відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 року касаційна скарга ОСОБА_10 відхилена, вищевказане рішення Апеляційного суду Харківської області залишене без змін.
Тобто, рішенням суду не було встановлено підстав для стягнення з ОСОБА_9 , ТОВ «ГІРКА-2» заборгованості у розмірі 650 000 доларів США, внаслідок чого об`єктивно вбачається, що відомості, на які посилався ОСОБА_6 в заяві про кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження не тільки у кримінальному провадженні, але і при вирішенні цивільного позову.
Враховуючи, що рішення національного суду, яке набрало законної сили, відповідно до ст. 90 КПК України мають преюдиціальне значення для суду, колегія суддів позбавлена можливості ставити під сумнів висновки викладені в судових рішеннях.
Посилання апелянта на те, що слідчим не було виконано вказівок прокурора від 01.04.2021 про проведення необхідних слідчих дій для повного, об`єктивного та всебічного дослідження усіх обставин кримінального провадження та не виконано вказівок суду від 03.03.2021р. (посилання на вказівки прокурора області від 03.07.2020р.) є необґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження керівником Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_15 від 03.07.2020 (том 5 а.с. 248-250) було направлено лист заступнику начальника СУ ГУНП в Харківській області про необхідність вжиття заходів для активізації досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 від 10.02.2017 та вирішити питання про притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, аналізуючи зміст зазначеного листа колегія суддів не вбачає у ньому вказівок прокурора про необхідність вчинення конкретних слідчих дій, які має виконати слідчий.
В подальшому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 01.04.2021, в порядку ст.36 КПК України, процесуальним керівником надані вказівки щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні (т.5 а.с 257).
На виконання вказівок прокурора від 01.04.2021 слідчим були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (том 5 а.с. 260, 261)
Посилання апелянта на те, що допити свідків проведено з суттєвим порушенням норм КПК України, а саме не значено, на підставі яких документів було встановлено осіб свідків, не є такими, які б вказували на необґрунтованість ухвали слідчого про закриття кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що допит свідків не відбувся, оскільки свідкам не ставилось ніяких запитань, тож підстав для посилання ними на ст. 63 Конституції України не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 зазначили, що на підставі ст.63 Конституції України відмовляються від дачі показань, тобто свідки скористались своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України так як давати пояснення по справі є правом свідка, а не його обов`язком.
Як вбачається з рапорту слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 09.04.2021, встановити та допитати у якості свідків осіб, з якими ОСОБА_9 підтримував дружні стосунки, не надалось можливим (т.5 а.к/п. 265).
За таких обставин, неповнота проведеного досудового розслідування слідчим, на яку посилається представник потерпілого в своїй апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду в апеляційній інстанції.
Вивчені під час судового розгляду матеріали не дають колегії суддів підстав вважати, що слідством допущено формалізм або неповноту досудового розслідування у встановленні всіх обставин, які мали відношення до господарської діяльності ТОВ «ГІРКА-2». Відсутність збитків (шкоди), та відсутності встановленя умислу вчинення шахрайських дій чи позбавлення ОСОБА_6 права на майно в ОСОБА_9 або зловживання ОСОБА_9 своїм службовим становищем, шляхом відчуження або передачі права власності на майно ТОВ «ГІРКА-2» будь-якій особі , виключають предмет злочину за ч.2 ст.15 ч.5 ст.191 КК України.

В той час досудовим розслідуванням встановлено, наявність цивільно-правових взаємовідносин, які склалися між директором ТОВ «ГІРКА-2» ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з приводу користування спірним нежитловим приміщенням та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з приводу виконання договору позики і поруки, що виключає наявність прямого умислу та корисливого мотиву на розтрату майна, що належить ТОВ «ГІРКА-2».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком слідчого про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину за .2 ст.15 ч.5 ст.191 КК України у цьому кримінальному провадженні.
Доводи апелянта фактично зводяться до повторної оцінки цивільно- правових відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , однак це повною мірою проаналізовано та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Одночасно, колегія суддів дішла висновку, що апелянтом, не наведено інших переконливих доводів, які б стверджували б про те, що шляхом проведення додаткових слідчих дій, про які апелянтом не зазначено, будуть встановлені достатні дані, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження. За таких обставин посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, є неспроможним. Зібраним даним в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку як окремо, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376,404, 405, 407,418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Поновити представнику потерпілого ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_16 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2021 року .
Апеляційну скаргу представника потерпілого-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2021 року, - без змін.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4