Єдиний унікальний номер 205/3989/22
УХВАЛА

21 липня 2022 року м. Дніпро Слідчий суддя Ленінський районний суд м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотанням старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000621, внесено до ЄРДР 15.09.2021 року про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2022 року до слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000621, внесено до ЄРДР 15.09.2021 року про арешт майна, в якому слідчий просить накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 з метою забезпечення речового доказу.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 18 червня 2021 року до ПрАТ «ДТРЗ» звернулась ОСОБА_6 заявою про переоформлення особових рахунків на її ім`я на квартиру розташована за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з укладанням нею договору купівлі-продажу вищевказаної кв; від 20.05.20221 року. Вищевказана квартира є відомчою квартирою ПрАТ «ДТРЗ», а право власності на будинок належить державі, що підтверджується свідоцтвом на право власності на будинок. Відповідно до наданих ОСОБА_6 , документів, продавцем за договором купівлі-продажу є ОСОБА_7 ПрАТ «ДТРЗ» категорично заперечує факт видачі ОСОБА_7 , оригінала свідоцтва про право власності на вказану квартиру. Шахрайські дії ОСОБА_7 , який можливо діяв за попередньою змовою з іншими особами під час відчуження вказаної квартири, призвели до фактичного вибуття із законного володіння ПрАТ «ДТРЗ» квартири за адресою АДРЕСА_3 , чим спричинено ПрАТ «ДТРЗ» значної шкоди.

Вказаний факт було внесено до Єдиного реєстру де розслідувань за № 0000621 від 15 вересня 2021 року.

Під час проведеного досудового слідства, було допитано представника потерпілого ПрАТ «ДТРЗ» - ОСОБА_8 , який повідомив, що 18 червня 2021 року до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , із заявою про переоформлення особових рахунків на її ім`я, на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку із укладанням нею договору купівлі-продажу вищевказаної квартири від 20.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. Продавцем за вищевказаним договором є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ПрАТ «ДТРЗ» заперечує факт видачі ОСОБА_7 оригіналу свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, а також не виключає факт підробки свідоцтва та відтиску печатки підприємства, у тому числі підпису відповідальних осіб на відповідному свідоцтві. ПрАТ «ДТРЗ» також заперечує факт видачі ОСОБА_7 , ордеру на житлове приміщення того зразка, копія якого ним надана як підстава користуванні вищевказаної квартирою. Вищевказана квартира є відомчою квартирою ПрАТ «ДТРЗ», а право власності на цей будинок належить державі в особі Верховної ради України, що підтверджується свідоцтвом на право власності на будинок, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 15.06.2000 року № 1316. Право власності на будинок, зареєстровано Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 21 ЖЮ за № 1335-39 від 23 червня 2000 року. Згідно договору купівлі-продажу № 317 від 20.05.2020 власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_6 . Станом на сьогоднішній день згідно з Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 .

15 липня 2022 року квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом кримінальному провадженню.

Слідчий у клопотанні вказує, що для встановлення всіх обставин, по даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_2 академіка з метою збереження вказаного нерухомого майна від реалізації третім особам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити, з підстав, викладених слідчим у клопотанні.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримала клопотання та просила його задовольнити. Зазначила, що накладення арешту на вказану квартиру потрібне для унеможливлення її подальшого відчуження третім особам та змінення офіційного власника квартири, оскільки це, у свою чергу, може ускладнити здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчий ОСОБА_4 зазначила, що у зв`язку з тим, що ПрАТ «ДТРЗ» заперечує факт видачі ОСОБА_7 свідоцтва про приватизацію вказаною квартири, у зв`язку з чим має місце спір щодо права власності на нерухоме майно.

Представник власника майна, на яке пропонується накладення арешту - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що сама по собі квартира не може являтися речовим доказом у кримінальному провадженні адже не містить на собі слідів кримінального правопорушення або інших відомостей, які б вказували на його вчинення. Окрім того, власник зазначеної квартири ОСОБА_6 являється добросовісним набувачем майна, у зв`язку з чим, спір щодо права власності на вказану квартиру може бути вирішений лише у порядку цивільного судочинства і не може бути предметом розгляду у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог п. 1) ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В якості мети накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 слідчим у клопотанні визначено необхідність збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого ОСОБА_4 від 15.02.2022 року квартира АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000621.

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з цим, згідно з положенням ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні слідчим зазначено, що основною метою досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є встановлення обставин видачі (підроблення) свідоцтва про приватизацію квартири АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_7 та обставин подальшого оформлення права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7 .

Проте, у судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 не надала обґрунтованих та переконаних доводів щодо наявності критеріїв, визначених у ст. 98 КПК України для визнання зазначеної квартири речовим доказом у кримінальному провадженні. При цьому, доводи слідчого ОСОБА_4 щодо необхідності визнання вказаної квартири речовим доказом та необхідності накладення на вказану квартиру арешту зводилися лише до обґрунтування необхідності запобігти подальшому відчуженню квартири та зміни її власника, що, на думку слідчого, може призвести до ускладення досудового розслідування через необхідність залучення інших осіб (потенційно нових власників квартири) до участі у кримінальному провадженні в якості свідків.

Слідчий суддя не може погодитися з даними обґрунтуваннями слідчого, оскільки доводи слідчого щодо відчуження ОСОБА_6 вказаної квартири носять характер припущень. Окрім того, само по собі відчуження квартири та зміна її офіційного власника не може призвести до фізичного знищення, псування, перетворення квартири тощо.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000621, внесено до ЄРДР 15.09.2021 року про накладення арешту із забороною на відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1