Провадження по справі № 1-кп/522/2353/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 21.08.2022 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Окниця, Окницького району, Республіки Молдови, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, місця реєстрації немає, який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.06.2021 року вироком Малиновським районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 191 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.
Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.
21.08.2022 року ОСОБА_3 , перебуваючи в ранковий час у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив відкрите вікно квартири, розташованій у вказаному будинку.
В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у квартиру зазначеного будинку.
Реалізуючі свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 21.08.2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 підійшов до вікна квартири АДРЕСА_3 , та, через відкрито вікно, проник до приміщення вказаної квартири.
Далі, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , 21.08.2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, таємно, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав належний ОСОБА_6 телевізор торгової марки «TOSHIBA», в корпусі чорного кольору, вартістю 9 000 гривень.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, майно ОСОБА_6 вартістю 9 000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток у вказаному розмірі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та вчинена в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно 21 серпня 2022 року, вранці, приблизно о 08:30 год., він перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де він побачив відкрите вікно квартири. Підійшовши до вікна, він заліз до квартири та побачив телевізор торгової марки «TOSHIBA», в корпусі чорного кольору, який вирішив викрасти. Забравши вказаний телевізор, ОСОБА_3 виніс його через вхідні двері квартири та потім здав його за 500 гривень. Саме стільки грошей йому не вистачало на лікарню для дитини.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що так склались обставини, йому необхідні були кошти на лікарню для дитини, однак він зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон. Щодо того, що був запроваджений воєнний стан та посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, він не знав. Вказав, що шкоду потерпілій відшкодував, шляхом повернення викраденого телевізора.
Просив суд суворо його не карати та врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Вказав, що має на утриманні шестеро дітей, а тому просив призначити покарання у мінімальному розмірі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просила суворо не карати її підзахисного, врахувати щире каяття, призначити покарання у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті, а саме 5 років позбавлення волі, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 роки на підставі ст. 75 КК України.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.
Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання, призначеного за попереднім вироком суду, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Щодо запобіжного заходу застосованого стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, просив залишити його без змін до вступу вироку в закону силу.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує його за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та вчинена в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, офіційно не працює, має середню освіту, місця реєстрації не має, до затримання мешкав в м. Одесі, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, зі слів обвинуваченого має на утриманні шестеро дітей, проте даних, які б це підтверджували суду надано не було.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; не має офіційних джерел для існування, що і спонукало його до вчинення корисливого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.
При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 вироком Малиновського районного суду м. Одеса від 17.06.2021 року був засуджений за ч. 3 ст. 191 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки. Однак, ніяких висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За роз`ясненнями, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_3 , 17.06.2021 року був засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 191 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, при цьому, в період останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 26.08.2022 року та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2022 року, тримається під вартою, тобто з моменту його затримання 26.08.2022 року необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 9 000 гривень, яку відшкодовано в повному обсязі шляхом повернення майна.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 71, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, приєднати частково один місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з визначенням іспитового строку терміном на два роки, та остаточно ОСОБА_3 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 26.08.2022 року по день набрання вироком законної сили включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 26.08.2022 року.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.08.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Речові докази, а саме:
- DVD-R диск ALERUS 4,7 GB/120 min 16Х, на якому знаходиться відеоряд з камери відеоспостереження встановленої на зовнішній стіні у АДРЕСА_2 , з найменуванням: «IMG_3912.МР4» тривалістю 34 секунди, розміром 10,0 МБ (10 578 710 байт), на якому записаний відеофайл з відтворенням події, що мала місце 21.08.2022 року, в результаті якої, ОСОБА_3 таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 , зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- телевізор торгової марки «TOSHIBA», кольоровий рідкокристалічний моделі 32Е2533D, в корпусі чорного кольору, вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1