Справа № 621/3078/21
Пр. № 1-кп/621/110/22
ВИРОК
27 липня 2022 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Зідьки Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, не працює, пенсіонер МВС України, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у злочині, передбаченому статтею 128 Кримінального кодексу України,
22.05.2021 об 11:40 год., на перехресті вул. Польової, поблизу будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязнених відносин виник конфлікт, під час якого були присутніми ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , який, не маючи умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, через необережність, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків хоча повинен був і міг їх передбачати, відштовхнув ОСОБА_4 , від себе обома руками, внаслідок чого остання не втримала рівновагу та з висоти власного росту впала задньою частиною тіла обома руками на тверду поверхню з фрагментами асфальтного покриття.
В результаті дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 , заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шилоподібного відростку лівого ліктьового суглобу.
Зазначеними діями ОСОБА_6 , вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене статтею 128 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , під час судового розгляду свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, та показав, що між його дружиною та родиною ОСОБА_10 тривалий час мають місце неприязнені стосунки, з огляду на протиправну поведінку потерпілої виникали конфлікти.
22.05.2021 він перебував вдома, його дружина ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_11 , займались встановленням паркану з приводу чого ОСОБА_4 , у стані сп`яніння почала сварку та намагалась вчинила бійку, маючи намір захистити дружину він відштовхнув ОСОБА_4 , яка, з огляду на стан сп`яніння не втримала рівновагу та впала на землю, одразу підвівшись остання почала кидати в їх бік каміння та тримала у лівій руці мобільний телефон, що вказує на відсутність травмування. В подальшому чоловік ОСОБА_4 намагався нанести йому тілесні ушкодження і його дружина ОСОБА_8 , нанесла йому удар лопатою, після чого приїхали працівники поліції.
Обвинувачений зазначив, що після події ОСОБА_4 , вела звичайний спосіб життя, їздила на велосипеді, що свідчить про відсутність тілесних ушкоджень, не спростовував факту того, що відштовхнув потерпілу, однак, заперечував можливість настання внаслідок його дій середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому шилоподібного відростку лівого ліктьового суглобу, який, на його думку, ОСОБА_4 могла отримати внаслідок дорожньо-транспорної пригоди.
Не дивлячись на не визнання вини ОСОБА_6 , у інкримінованому злочині його вина у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду:
Так, потерпіла ОСОБА_4 , показала суду, що 22.05.2021 у неї виник конфлікт з ОСОБА_8 , в ході якого обвинувачений підбіг до неї та штовхнув руками в груди від чого вона впала з висоти власного тіла руками на тверду поверхню з фрагментами асфальтного покриття. В цей же день після події вона звернулась до медичної установи, після обстеження їй було встановлено діагноз та призначено лікування.
Свідок ОСОБА_9 , показав суду про місце розташування та механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілій, а саме про те, що 22.05.2021 в ході конфлікту, який виник між ОСОБА_8 , та його дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , обома руками відштовхнув дружину від чого остання впала на тверду поверхню з фрагментами асфальтного покриття та отримала травму руки. Після обстеження було встановлено діагноз та призначено лікування в ході якого дружина була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя.
Свідок ОСОБА_12 , був свідком сварки та бачив як ОСОБА_6 , штовхнув потерпілу у груду від чого ОСОБА_4 , впала на землю на отримала травму руки, носила гіпс.
ОСОБА_8 , допитана у якості свідка зазначила про постійні конфлікти, сварки, протиправну поведінку ОСОБА_4 22.05.2021 під час того як вона встановлювала тимчасовий паркан ОСОБА_4 , почала висловлювати образи, виник конфлікт, який намагався припинити її чоловік. Свідком падіння чи травмування ОСОБА_4 , вона не була, зазначила, що після події потерпіла вела звичний спосіб життя, ознак будь-яких ушкоджень не мала.
Свідок ОСОБА_11 , зазначив, що 22.05.2021 допомогав ОСОБА_8 , в установці паркану, ОСОБА_4 , стала ініціатором конфлікту та намалагась вдарити ОСОБА_8 . Свідком подальших подій він не був, поштовху та падіння ОСОБА_4 не бачив. Сварка була припинена після прибуття поліції, швидку медичну допомогу не викликали.
ОСОБА_13 , показала суду, що зустрічалася з ОСОБА_4 , у травні - червні 2021 в ході чого остання пропонувала їй поїхати на риболовлю, будь-яких травм остання не мала.
Так, відповідно до рапорту чергового відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківської області, та заяви від 22.05.2021 ОСОБА_4 , звернулась до правоохоронних органів з повідомленням про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.89, 90)
Згідно довідки лікаря-травматолога Зміївської центральної районної лікарні ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , 22.05.2021 звернулась до лікаря та їй встановлено діагноз: перелом шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки. Забій правого променево-запястового суглоба. Колота рана правої кисті. (а.с.94)
Дані рентгенограми від 22.05.2021 свідчать про встановлення у ОСОБА_4 , перелому шиловидного відростку ліктьової кістки без зміщення. (а.с.95)
В ході слідчого експерименту від 15.07.2021 з фото таблицею, потерпіла ОСОБА_4 , показала про механізм спричинення тілесного ушкодження, розташування після падіння (а. с. 96-100)
Відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 15.07.2021 свідок ОСОБА_9 , показав про мехінізм нанесення удару ОСОБА_4 , та місце її розташування після падіння. (а.с.105-108)
Висновками судово-медичної експертизи №12-14/88-Зм/21 від 30.05.2021 та №12-14/114-Зм/21 від 28.07.2021, даними додаткової судово-медичної експертизи №12-14/115-Зм/21 підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_4 , мали місце множинні синці на згинальній поверхні правого та лівого передпліччя, синець в проекції лівого колінного суглоба, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в проекції лівого ліктьового суглобу, непроникаюча колота рана в області правої кисті, закритий перелом шилоподібного відростку лівого ліктьового суглоба. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою травмуючої поверхнею по механізму удару, або по механізму удару-здавлення, а вище вказана непроникаюча колота рана утворилась від дії предмета, що має колючі властивості, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок здавлення фалангами пальців нападаючого верхні кінцівки потерпілої, з подальшим падінням її на виступаючі тупі предмети (фрагменти асфальтного покриття), і могли бути отримані у строк та при обставинах, вказаних потерпілою.
По ступеню тяжкості множинні синці на згинальній поверхні правого та лівого передпліччя, синець в проекції лівого колінного суглоба, ділянка травматичного набряку м`яких тканин в проекції лівого ліктьового суглоба, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень. Непроникаюча колота рана в області правої кисті, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров я. По ступеню тяжкості закритий перелом шилоподібного відростку лівого ліктьового суглоба відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за тривалістю розладу здоров`я, характерних для даного виду травми та її тяжкості.
Не виключена можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок поштовху нападаючим в область передньої поверхні грудної клітки, з подальшим падінням її на фрагменти асфальтного покриття. Свідчення ОСОБА_4 , дані нею в якості потерпілої, в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення їй тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. Свідчення ОСОБА_4 , дані у якості свідка, в ході проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення їй тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення, і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. (а.с.92-93, 102-103,109-110)
Судом досліджений відеодоказ з камер спостереження з місця події, наданий потерпілою та обвинуваченим, де зафіксований конфлікт, зокрема, який мав місце 22.05.2021.
Аналізуючи кожен доказ окремо та їх сукупність у системному взаємозв`язку щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Так, доводи сторони захисту ґрунтувались на спростуванні факту можливості отримання ОСОБА_4 , внаслідок поштовху, чого ОСОБА_6 , не спростовував в ході судового розгляду, саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень, неправильну кваліфікацію його дій за статтею 128 Кримінального кодексу України.
Однак, така позиція спростована в ході судового розгляду, дослідженими доказами.
Судом встановлено, що між родинами обвинуваченого та потерпілої тривалий час мають місце неприязнені стосунки, що власне останні не спростовували в ході судового розгляду.
Встановлено, що ОСОБА_4 , безпосередньо після події 22.05.2021 звернулась до лікаря-травматолога і за наслідками обстеження в тому числі рентгенограми дослідженої у судовому засіданні, їй встановлено закритий перелом шилоподібного відростку лівого ліктьового суглоба. Наявність середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_4 , встановлено даними судово-медичних експертиз №12-14/88-Зм/21 від 30.05.2021, №12-14/114-Зм/21 від 28.07.2021, додаткової судово-медичної експертизи №12-14/115-Зм/21, якою, окрім того, не виключена можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок поштовху нападаючим в область передньої поверхні грудної клітки, з подальшим падінням її на фрагменти асфальтного покриття.
У суду не має підстав ставити під сумнів висновки зазначених вище експертиз.
Окрім того, зазначені вище відомості щодо обставин події, механізму та наслідків дій ОСОБА_6 , в цілому узгоджуються з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , дослідженими письмовими доказами.
До показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , суд ставиться критично, як до таких, що не спростовують доводи сторони обвинувачення в частині обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_6 , а тому до уваги їх не приймає.
Більш того, суд вбачає заінтересованість свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , в результатах розгляду кримінального провадження на користь обвинуваченого.
Даних щодо факту дорожньо-транспортної пригоди за участю потерпілої ОСОБА_4 , травмування чи інших доказів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, в контексті положень статті 22 КПК України, стороною захисту, на підтвердження версії отримання тілесних ушкоджень потерпілою, на розсуд суду не представлено.
Неслушними та неспроможними є також доводи ОСОБА_6 , про відсутність ознак травмування кінцівки у потерпілої, звичний спосіб життя після події 22.05.2021.
Таким чином, позицію ОСОБА_6 , суд сприймає критично та розцінює як спосіб обраного захисту від пред`явленого обвинувачення, а доводи сторони захисту як такі, що жодним чином не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_6 , є винуватим в необережномусередньої тяжкості тілесному ушкодженні і його дії суд кваліфікує за статтею 128 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином;
Відсутність, обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України;
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; одружений; за місцем фактичного проживання скарг на його поведінку немає; є пенсіонером МВС України за вислугою років. (а.с. 112-119)
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину; відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; відомостей, що характеризують особу обвинуваченого відомості щодо його майнового та сімейного стану, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті 128 Кримінального кодексу України.
Визначене покарання у виді громадських робіт, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, з урахуванням того факту, що покарання не має на меті кару, а слугує виправленню та попередженню вчиненню нових протиправних дій.
Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного.
Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Потерпіла ОСОБА_4 , у позовній заяві просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , на її користь 100 000 грн. 00 к., на відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла ОСОБА_4 , зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого вона зазнала душевних страждань, внаслідок травми змінився її звичний життєвий уклад, вказане поглиблюється тим фактом, що обвинувачений жодним чином не засуджує свої дії та не має наміру вибачитись перед нею.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 , та її представник ОСОБА_5 , наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.
Обвинувачений ОСОБА_6 , цивільний позов потерпілої не визнав та заперечував проти його задоволення.
Незважаючи на заперечення обвинуваченого проти позову в частині стягнення моральної шкоди, потерпілою доведено факт спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Разом з тим, суд взяв до уваги згадані вище відомості про сімейний та майновий стан обвинуваченого, а також враховуючі вимоги розумності і справедливості, дійшов до висновку, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 10 000 грн. 00 к.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_6 винуватим у злочині, передбаченому статтею 128 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити частково.
У решті позову ОСОБА_4 - відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: