Справа № 626/1007/22
Провадження № 1-кп/626/144/2022
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

08 липня 2022 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ткаченка і.в.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №0000130 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Вознесенське Красноградського району Харківської області, українець, громадянин України, який має базову загальну середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 15.02.2022 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт(08.06.2022 року, вказане покарання відбуте повністю);

- в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 23.02.2022 близько 11:00 год. діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прибув до огородженої парканом території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, просунувши руку через паркан, відчинив хвіртку, та проник на подвір`я території вказаного домоволодіння, звідки вчинив крадіжку металевих тисків з маркуванням «ГОСТ 40 43-57 11-140» і «1974», що належать ОСОБА_7 , вартістю 800 грн.

Потім, ОСОБА_6 , з викраденим майном намагався зникнути з місця вчинення злочину, але був викритий ОСОБА_8 , та не закінчив вказаний злочин з причин, що не залежали від його волі та не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
При цьому від потерпілого ОСОБА_7 на ім`я прокурора Красноградської окружної прокуратури надійшла письмова заява в порядку абз.5 ч.4 ст.469 КПК України, відповідно до якої потерпілий добровільно та розуміючи всі наслідки, дала добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .

На підставі даної заяви, 30.06.2022 року між підозрюваним ОСОБА_6 за участю його захисника ОСОБА_9 з однієї сторони та прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 за письмової згоди потерпілого з іншої сторони, була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Зі змісту даної угоди вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні даного злочину, за обставин викладених вище.

Поряд з цим, згідно даної угоди прокурор та обвинувачений за участю захисника, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді 4-х років позбавлення волі з застосуванням умовного терміну на підставі ст.75, 76 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні вважали, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила діючого КПК України та КК України, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 також не заперечував проти затвердження даної угоди судом, за умов передбачених в ній, про що надав відповідну письмову заяву.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також саму угоду, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 органом досудового слідства обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 чт.15 ч.3 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що при укладанні даної угоди про визнання винуватості, потерпілий ОСОБА_7 , який відповідно до матеріалів кримінального провадження є єдиним потерпілим, надав прокурору письмову згоду на її укладання.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання, може реального його виконати.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 30.06.2022р., укладеної між прокурором за письмової згоди потерпілого та обвинуваченим за участю його захисника і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Висновок щодо застосування положень ч.1 ст.71 КК України.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 15.02.2022 року було засуджено Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 150 годин громадських робіт, а даний злочин він вчинив 23.02.2022 року, тобто до повного відбуття покарання за попереднім вироком від 15.02.2022 року. Однак згідно довідки начальника Красноградського РВ філії ДУ «Центр пробації» від 08.06.2022 року станом на 08.06.2022 року ОСОБА_6 повністю відбув покарання у виді громадських робіт та знятий з обліку, тобто дане покарання відбуте ще до направлення справи до суду.

При цьому, для застосування закріплених у ч.1 ст.71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;

- друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч.1 ст.71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Якщо на момент вчинення особою нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання, яке на час ухвалення нового вироку вже відбуте, порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч.1 ст.71 КК України, не застосовуються».

Вказана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 06.12.2021 року (справа №243/7758/20, провадження №51-113км/21).
Таким чином, оскільки на момент призначення покарання за даним вироком, призначене покарання за попереднім вироком від 15.02.2022 року ОСОБА_6 повністю відбуто, то положення ч.1 ст.71 КПК України, суд в даному випадку не застосовує.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст.314, 469, 472-475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 червня 2022 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_6 за участю його захисника ОСОБА_9 з однієї сторони та прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_10 з іншої сторони.

ткаченка ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 1(один) рік 6(шість) місяців.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази: металеві тиски, що належать ОСОБА_7 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя