ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2189/22 Справа № 183/2743/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00002085, за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за таких обставин.
Так, 14 березня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,91%), не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, керуючи технічно справним транспортним засобом «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир ОСОБА_9 , рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, по сухому покриттю проїзної частини автодороги, розташованій по вул. Сучкова у м. Новомосковську Дніпропетровської області, зі сторони вул. Гетьманської в напрямку вул. Спаської в темний час доби.
В процесі руху водій ОСОБА_6 , проїжджаючи поблизу буд. № 82 по вул. Сучкова у м. Новомосковськ, проявляючи кримінально протиправну самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього як на водія обов`язки, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не обрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, втратив контроль над керуванням автомобіля «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч та допустив зіткнення зі світловою електроопорою, що розташована на правому узбіччі.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.1. а), б), 2.3. б), 2.9.а), 12.1 Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої пасажиру транспортного засобу «ЗАЗ 986М», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням уламків. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням уламків спричинені від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди, та за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами, вирішити долю речових доказів та стягнути з обвинуваченого судові витрати на залучення експерта.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286-1 КК України, вважає, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Так прокурор вказує, що суд дійшовши висновку, що ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, не надав належної оцінки тому, що його було раніше неодноразово засуджено й судимості, враховуючи положення ст. 55 КК України ( в редакції 1960 року) та ст. 89, 90 КК України, на час ухвалення оскаржуваного вироку, непогашені. Разом з цим, прокурор зазначає, що суд призначаючи ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, однак, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, вони є лише однією обставиною, яка пом`якшує покарання, а інших судом встановлено не було, внаслідок чого суд застосував закон, який не підлягає застосуванню. До того ж, на переконання прокурора, суд призначив обвинуваченому занадто мяке покарання, без врахуванням всіх обставин провадження, суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно та безпідставно не визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок мякості, суд їх вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У кожному випадку застосування статті 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано в повній мірі.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, вину визнав повністю, матеріальна шкода відсутня, а також думку потерпілої, яка просила не призначити обвинуваченому покарання повязане з позбавленням волі, оскільки вона фактично знаходиться на його утриманні, наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо подружжя, та обставин, які пом`якшують - щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини й готовності підлягати кримінальній відповідальності, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку, що вони є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, та про необхідність призначення йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_6 , призначене за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим, апеляційний суд погоджується із висновками суду про безпідставність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на те, що згідно з листа ТСЦ МВС № 1246 від 04.06.2022 № 31/4-1246/217 ОСОБА_6 водійське посвідчення не отримував.
Доводи прокурора про те, що суд необгрунтовано, при призначенні покарання ОСОБА_6 , застосував положення ст. 69 КК України, через те, що щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є однією обставиною, що пом`якшує покарання, не заслуговують на увагу, оскільки вони є альтернативними, незалежними обставинами, що помя`кшують покарання та можуть існувати відокремлено одна від одної, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 листопада 2018 року (справа №297/562/17; провадження № 51-329км18), та суд обгрунтовано, визнав їх такими, що пом`якшують обвинуваченому покарання.
Що стосується тверджень прокурора про необгрунтованість висновків суду щодо того, що ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, то вони хоча і мають місце, проте прокурор не вказує яким чином ці обставини впливають на висновки суду про призначення ОСОБА_6 іншого, більш мякого виду основного покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, й безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність обвинуваченого. Отже, на переконання апеляційного суду, суд хоча і допустився помилки в цій частині, проте вказані обставини, у цьому випадку, не є підставою для зміни або скасування рішення суду.
Отже, призначене судом покарання ОСОБА_6 в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, й підстав вважати його занадто суворим, колегія суддів не убачає.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4