Справа № 946/4594/22
Провадження № 1-кс/946/1831/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

дізнавача - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року,-
В С Т А Н О В И В:

08.07.05.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просив скасувати постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2022 року ОСОБА_3 отримав постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року.
Як зазначає скаржник в скарзі, дізнавачем СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 жодних слідчих дій проведено не було. Постанова від 29.06.2022 року не містить жодних доказів, які були виявлені під час досудового розслідування. Дізнавач ОСОБА_4 в оскаржуваній постанові не зазначає, яким чином вона ознайомлена з повідомлення про підозру від 22.08.2018 року врученого ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України, що означає, що дізнавач в незаконний спосіб отримала зазначене повідомлення про підозру та посилається на нього постанові. В постанові дізнавач посилається на обвинувальний акт від 16.11.2018 року за № 0001810, проте сам обвинувальний акт не долучений.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу про скасування постанови дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року підтримав та просив її задовольнити.
Дізнавач та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволені скарги ОСОБА_3 та просили відмовити в її задоволенні, зазначивши, що підозра оголошена ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України та обвинувальний акт були витребувані у начальника СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та після надходження вказаної підозри та обвинувального акту були долучені до кримінального провадження № 0001039 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке перебуває у провадженні СД Ізмаїльского РВП ГУНП в Одеській області. З урахуванням вищевказаної підозри та обвинувального акту було винесено 29.06.2022 року оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження.

Вислухавши пояснення скаржника, дізнавача та прокурора, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що СД Ізмаїльского РВП ГУНП в Одеській області здійснювалось дізнання у кримінальному провадженні № 0001039 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 незаконно заволодів його грошовими коштами в розмірі 30000 грн.
29.06.2022 року дізнавачем СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001039 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки інформація яку зазначає у зверненні ОСОБА_3 від 16.05.2019 міститься у обвинувальному акті по кримінальному провадженню № 0001810 від 14.06.2016 та є предметом доказування у іншій справі, а також є одним і тим же фактом, а відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, враховуючи, що оцінка вищезазначеному діянню була надана раніше, а також те, що ніхто не може втручатися в діяльність суду, оцінка буде надана судом, кримінальне провадження підлягає закриттю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).
Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 29.06.2022 року, в ході досудового розслідування встановлено, що 25.05.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір № 6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами» за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого замовник ( ОСОБА_3 ) зобов`язується передати виконавцю ( ОСОБА_6 ) суму в розмірі 511115 гривень, яка включає оплату за будівництво квартири АДРЕСА_2 з трьома кімнатами, загальною площею 109,1 кв. метрів на першому поверсі.
Також згідно розписок від 25.05.2011, 28.12.2011, 15.08.2012, 28.06.2014, 16.07.2015 ОСОБА_6 отримав оплату за кв . АДРЕСА_2 у вищезазначеному будинку в повному обсязі. Також встановлено, що житловому будинку АДРЕСА_1 Ізмаїльським виконавчим комітетом присвоєно адресу: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 59-а 16.07.2015 ОСОБА_3 відповідно до розписок надав фізичній особі ОСОБА_6 на його вимогу 30000 гривень у якості доплати за зайві квадратні метри, які були встановлені після проведення відповідних замірів КП «Ізмаїльське МБТІ» квартири АДРЕСА_3 . Однак інформація щодо будівництва ТОВ «Горланом» або фізичною особою ОСОБА_6 вищевказаного об`єкта нерухомості в КП Ізмаїльське МБТІ» відсутня.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 14.06.2016 року СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001810 за аналогічним фактом. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано потерпілим. В ході досудового розслідування діям ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано правову оцінку та 16.11.2018 до Ізмаїльського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт в якому зазначено суму матеріальних збитків завданих ОСОБА_3 і яка включає в себе суму 30000 грн. про яку вказує потерпілий.
Як встановлено в судовому засіданні, у обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001810 від 14.06.2016 року за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України, вбачається, що кримінальним правопорушенням спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_3 на загальну суму 575115 грн.
Вказана, загальна сума спричиненої шкоди 575115 грн., складається з 511115 грн. сплаченої ОСОБА_3 , ОСОБА_6 згідно розписок від 25.05.2011 р., 28.12.2011 р., 15.08.2012р., 28.06.2014 р., 16.07.2015 р., 25.05.2011р. Сума в розмірі 64000 грн. сплачена 25.05.2011 р. ОСОБА_3 за паркомісце.
Разом з тим, отримана сума 30000 грн. не ввійшла до розміру завданої шкоди вказаної у вищевказаному обвинувальному акті, про що зазначав в судовому засіданні заявник по даній скарзі ОСОБА_3 .
За змістом ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Із оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дізнавачем не було належним чином досліджено обставини вчиненого кримінального правопорушення та не усунуті протиріччя на які вказує ОСОБА_3 , а саме, що отримана сума 30000 грн. не ввійшла до розміру завданої шкоди вказаної у вищевказаному обвинувальному акті.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку що постанова дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 р. є необґрунтованою та передчасною.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року задовольнити.
Постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 29.06.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001039 від 16.05.2019 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 18.07.2022 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1