Справа № 752/5270/22
Провадження № 1-кс/752/2710/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна та резолютивна частини)
14 липня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000489 від 28.02.2022, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білібіно Магаданської області РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, неодруженого, працюючого: керівником відділу продажу ТОВ «Гумапроекспорт» (зі слів), старшим водієм 1-го взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000489, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022. Клопотання погодив прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими Слідчого відділу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000489, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці лютого місяця 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на створення непередбачених законами України воєнізованих формувань на території міста Києва.

Для досягнення поставлених цілей та реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , діючи умисно, шляхом об`єднання групи громадян, створив непередбачене законами України воєнізоване формування «Територіальної оборони», з дислокацією: АДРЕСА_2 , для здійснення збройного опору Збройним силам України, вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також нападу на громадян.

Так, ОСОБА_8 , усвідомлюючи про те, що створене незаконне воєнізоване формування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з дислокацією: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , не відноситься до воєнізованих формувань передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування воєнізованих формувань України, надав свою згоду на вступ та участь у вказаному воєнізованому формуванні. При цьому ОСОБА_7 визначив функціональним обов`язком ОСОБА_8 : відповідати за облік, зберігання, видачу та приймання зброї та боєприпасів, яку мав надавати учасникам воєнізованого формування, для виконання постановлених ОСОБА_7 злочинних цілей. ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи за усними вказівками ОСОБА_7 , умисно, з метою подальшого функціонування непередбаченого законами України воєнізованого формування «Територіальної оборони», з дислокацією: АДРЕСА_2 , надавав учасникам воєнізованого формування, вогнепальну зброю та боєприпаси.

Слідством встановлено, що у створене ОСОБА_7 непередбачене законами України воєнізоване формування входив ОСОБА_5 , який надав згоду на участь у вказаному формуванні та підпорядковувався ОСОБА_7 , виконував його накази.

26.02.2022 в створене ОСОБА_7 непередбачене законами України воєнізоване формування з дислокацією: АДРЕСА_2 , під його керівництвом вступив ОСОБА_5 , який підпорядковувалися останньому та виконував накази, які надавав ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 визначив функціональним обов`язком ОСОБА_5 , виконання завдань поставлених ОСОБА_7 , у якості старшого (командира) групи з числа учасників, які входили до незаконного воєнізованого формування та не були обізнані про злочинні наміри.

Цього ж дня, в вечірню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, в черговий раз ОСОБА_7 , прибув за адресою: АДРЕСА_3 , з метою поповнення особового складу організованого ним незаконного воєнізованого формування «Територіальної оборони» з дислокацією: АДРЕСА_2 , добровольців, які мали намір вступити до сил територіальної оборони Збройних сил України.

Перебуваючи, за вказаною адресою, ОСОБА_7 ввів в оману ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та чотирьох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, повідомивши їм неправдиві відомості, про те, що він є одним з керівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , а останні погодилися на його пропозицію вступити до незаконного воєнізованого формування, при цьому не усвідомлюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_7 було визначено ОСОБА_5 старшим (командиром) вищевказаної групи осіб.

В подальшому ОСОБА_7 повідомив вищевказаним особам про можливість перебування диверсійної групи на території заводу «Київ Гума», що за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 6, та наказав їхати за ним.

Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_13 та невстановленою досудовим розслідуванням особою сіли в автомобіль марки «Hyundai Sonata» та почали рух в напрямку заводу «Київ Гума», що за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 6. В свою чергу, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та четверо невстановлені досудовим розслідуванням особи, сіли в автомобіль «Land Rover Defender», р.н. НОМЕР_2 та поїхали за ними.

Під час руху, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Науки, 4, ОСОБА_7 по радіо зв`язку повідомив ОСОБА_5 про необхідність зупинення автомобілів. Після зупинки, зазначені вище особи вийшли з автомобілів. ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 про необхідність заняття позицій та приведення зброї в бойову готовність. Вищезазначені особи за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зайняли бойові позиції та привели свою зброю в бойову готовність, після чого очікували на подальші вказівки від останніх.

В цей час по дорозі прямував мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 СDI», р.н. НОМЕР_3 , білого кольору, в салоні якого перебували: командир першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_4 старший сержант ОСОБА_15 , головний сержант групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_16 , начальник сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_17 . В момент коли зазначений мікроавтобус приблизився на відстань можливого вогневого ураження, ОСОБА_5 надав команду іншим учасникам воєнізованого формування відкрити вогонь по даному транспортному засобу. Після наданої ОСОБА_5 команди, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, в тому числі і сам ОСОБА_5 , відкрили вогонь по мікроавтобусу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 СDI», р.н. НОМЕР_3 , білого кольору.

В результаті обстрілу мікроавтобусу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 СDI», р.н. НОМЕР_3 , начальнику сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_17 було спричинені вогнепальні поранення тулуба з ушкодженням внутрішніх життєво важливих органів в результаті чого настала смерть.

Крім цього, командир першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_4 старший сержант ОСОБА_15 з головним сержантом групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_16 отримали вогнепальні поранення тулуба.

В подальшому, 27.02.2022, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_7 продовжуючи свою злочину діяльність, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де дислокується організоване ним незаконне воєнізоване формування «Територіальної оборони», повідомив учасникам вказаного воєнізованого формування про прямування озброєної диверсійної групи в кількості двох осіб в їх напрямку та визначив коло осіб, а саме: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , при цьому отримавши попередньо зброю та боєприпаси для виконання поставленого ОСОБА_7 завдання у ОСОБА_8 та мають зайняти бойові позиції і ліквідувати дану диверсійну групу. За наказом ОСОБА_7 старшим групи визначено ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 визначив бойові позиції вищевказаних учасників воєнізованого формування та надав їм команду бойової готовності.

Приблизно о 21:00 год. по пров. Бурмистенка в м. Києві, в напрямку вул. Деміївська, прямували ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . В момент коли ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вийшли на перехрестя пров. Бурмистенка та вул. Деміївська в м. Києві, ОСОБА_5 надав команду іншим учасникам групи відкрити вогонь по ним. Після наданої ОСОБА_5 команди, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , в тому числі і сам ОСОБА_5 , відкрили вогонь по ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Внаслідок обстрілу ОСОБА_25 було спричинено вогнепальні поранення тулуба з ушкодженням внутрішніх життєво важливих органів в результаті чого настала смерть.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, тобто в участі у складі не передбачених законами України воєнізованих формувань у нападі на громадян, що призвело до загибелі людей.

23.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
23.05.2022 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.07.2022 включно.
21.05.2022 виконувачем обовязків керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

20.06.2022 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців.

Слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу неможливо, оскільки наявна необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових), процесуальних дій, зокрема необхідно: отримати висновки судово-медичних експертиз по встановленню причин смерті ОСОБА_17 та ОСОБА_25 , а також висновки судово-медичних експертиз по встановленню ступеню тяжкості ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Слідчий зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування; виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилаючись на наведені вище обставини, а також на наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий просить продовжити щодо підозрюваногоОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 21.08.2022 включно, без альтернативи внесення застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, подав письмові заперечення в яких послався на таке. Пред`явлена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою, оскільки відсутні ознаки злочину, а саме наявність воєнізованого формування. В змісті підозри наведені абстрактні твердження про існування ознак воєнізованого формування, при цьому не наведені такі ознаки, матеріали справи не містять доказів наявності таких ознак. Таким чином, відсутні ознаки злочину, передбаченого ст. 260 КК України. У ОСОБА_5 відсутній умисел на вступ у не передбачені законами України воєнізовані формування. ОСОБА_5 з перших днів повномаштабного вторгнення за власним бажанням вступив до лав Збройних сил України з метою захисту держави від агресора, чесно і сумлінно виконував свої службові обов`язки. ОСОБА_5 приймав участь лише у передбачених законами воєнізованих формуваннях, а саме у військовій частині НОМЕР_1 , яка є складовою Збройних сил України. Ризики, визначені положеннями ч.1 ст. 177 КПК України, відсутні. У підозрюваного відсутній намір переховуватись, на відсутність цього ризику вказує його службова характеристика, особисті якості, місці соціальні зв`язки у м. Києві. Ризики, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, оскільки в умовах воєнного стану ОСОБА_5 постійно перебуватиме на службі, з учасниками процесу не пересікається. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином відсутній, оскільки службова характеристика підозрюваного, особисті якості та його попередня поведінка вказують на те, що підозрюваний не схильний до порушення закону. На підставі зазначеного захисник просить відмовити у задоволенні клопотання.

Також адвокатом ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, було подано письмове клопотання про постановлення ухвали, якою зобов`язати службових осіб забезпечити додержання права на захист підозрюваного. Клопотання мотивоване тим, що 12.07.2022 ОСОБА_5 надав доручення на вжиття заходів, щоб він спілкувався зі слідчими і прокурорами в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 . Така необхідність викликана тим, що до підозрюваного приходять слідчі, тиснуть на нього морально, погрожують. 12 липня 2022 року захиснику стало відомо, що 11 липня 2022 року слідчі намагались вручити ОСОБА_5 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. ОСОБА_5 не розумів що відбувається і відмовився отримувати будь-які документи від слідчих, а також відмовився ставити свій підпис без захисника. Про проведення даних процесуальних дій захиснику не повідомили та не викликали, дату і час проведення процесуальних дій із захисником не погоджували. Тим самим способом у червні цього року підозрюваному вручили копію клопотання про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні. Таким чином, сторона обвинувачення ігнорує право підозрюваного на отримання правової допомоги адвоката під час проведення з ним процесуальних дій у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою. Захисник у клопотанні просить постановити ухвалу про зобов`язання слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні забезпечити додержання прав ОСОБА_5 , зокрема його право на отримання правової допомоги захисника, шляхом залучення захисника ОСОБА_5 під час проведення з ним процесуальних дій; зобов`язання слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні погоджувати із захисником ОСОБА_5 дату, час і місце проведення із підозрюваним усіх процесуальних дій, або у випадку стислих строків, завчасно, не пізніше ніж за три робочих дні повідомляти захисника про проведення з ним процесуальних дій.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні, в порядку ст. 180 КПК України, були надані письмові зобов`язання молодшого сержанта ОСОБА_27 , головного сержанта ОСОБА_28 , молодшого сержанта ОСОБА_29 , солдата ОСОБА_30 , які входять до особового складу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також письмові зобов`язання командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ОСОБА_31 про бажання взяти ОСОБА_5 на поруки, забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього, відповідно до ст. 194 КПК України обов`язків, а також забезпечувати явку ОСОБА_5 до органу досудового розслідування, слідчого судді чи суду на першу вимогу.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, підтверджено, що слідчими слідчого відділу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000489, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України.

23.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
23.05.2022 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.07.2022 включно.
21.05.2022 виконувачем обовязків керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

20.06.2022 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців.

09.06.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
У частині 1 статті 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Відповідно до частини 3 цієї статті, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом, в цьому випадку сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
На даний час сукупний строк тримання ОСОБА_5 під вартою становить не повних два місяці, тому щодо нього може бути розглянуте питання про продовження такого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу, застосованого доОСОБА_5 , слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо обґрунтованості підозри.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинупередбаченого ч. 5 ст. 260 КК України. Відповідно до статті 12 КК України, злочин за ч. 5 ст. 260 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Вирішуючи питання обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя дослідив такі докази: протоколи оглядів місця події, протокол допиту потерпілого, протоколи допитів свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідки, листи, медичні довідки, рапорти, інші матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього документи кримінального провадження, разом із поясненнями прокурора у судовому засіданні, у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити зазначене вище кримінальне правопорушення, і на їх основі можна дійти висновку, що на цьому етапі кримінального провадження є виправданим подальше розслідування.
Слідчий суддя відхиляє аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки матеріалами, доданими до клопотання, підтверджено, що висновки органу досудового розслідування щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Щодо продовження запобіжного заходу та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1,3,4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
Прокурором обґрунтовано, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду не зменшився та залишається бути актуальним, виходячи з таких підстав.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення інкримінованого йому злочину, особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.
При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час продовжує існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Такий ризик продовжує бути актуальним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється в участі в нападі у складі незаконного воєнізованого формування на громадян, що призвело до загибелі людей. Враховуючи роль ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, продовжує бути актуальним.
Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
20.06.2022 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців. Як зазначено в клопотанні слідчого, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу неможливо, оскільки у кримінальному провадженні наявна необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових), процесуальних дій, зокрема необхідно: отримати висновки судово-медичних експертиз по встановленню причин смерті ОСОБА_17 та ОСОБА_25 , а також висновки судово-медичних експертиз по встановленню ступеню тяжкості ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Виходячи з того, що строк досудового розслідування ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2022 продовжено до п`яти місяців, є підстави для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого відносно підозрюваного.
Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному злочину та продовження існування доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, продовження застосування запобіжного заходу є необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , прокурор довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.
Крім того, загальновідомим фактом є те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133 (Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259 (Указ затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341 (Указ затверджено Законом України №2263-IX від 22.05.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022, який набув чинності 23.04.2022 (далі Закон України № 2198-IX від 14.04.2022), статтю 176 КПК України доповнено частиною шостою згідно якої визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).
Також Законом України №2198-IX від 14.04.2022), частину четверту статті 183 КПК України доповнено абзацом восьмим згідно якого: під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 260 КК України, яке згідно пред`явленої підозри було вчинено в період дії на території держави Україна воєнного стану, тому на підозрюваного ОСОБА_5 розповсюджуються положення частини 6 статті 176 КПК України та абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України.
У судовому засіданні, в порядку ст. 180 КПК України, були надані письмові зобов`язання молодшого сержанта ОСОБА_27 , головного сержанта ОСОБА_28 , молодшого сержанта ОСОБА_29 , солдата ОСОБА_30 , які входять до особового складу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також письмові зобов`язання командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ОСОБА_31 про бажання взяти ОСОБА_5 на поруки, забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього, відповідно до ст. 194 КПК України обов`язків, а також забезпечувати явку ОСОБА_5 до органу досудового розслідування, слідчого судді чи суду на першу вимогу.
Так, ч. 1 ст. 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. І кількість поручителів, згідно з частиною другою цієї статті, визначає слідчий суддя, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Разом з тим, враховуючи положення частини 6 статті 176 КПК України, слідчий суддя встановив відсутність необхідних і достатніх правових та фактичних підстав для застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Враховуючи те, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 199 КПК України, зважаючи на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, беручи до уваги наведені вище характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та вагомість встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого щодо наявності підстав, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що зможе запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Згідно положень абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя не визначає підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про постановлення окремої ухвали, якою зобов`язати службових осіб забезпечити додержання права на захист підозрюваного задоволенню не підлягає, оскільки обставини, викладені захисником у клопотанні, ґрунтуються виключно на поясненнях та не підтверджені жодними іншими доказами. В ході розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою будь-яких порушень прав підозрюваного на захист встановлено не було. За таких обставин, на даний час, відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 щодо постановлення ухвали в порядку ст. 206 КПК України.

Визначаючи строк на який необхідно продовжити тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 21.08.2022; строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України). Таким чином, строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає продовженню в межах строку досудового розслідування, на 39 днів, до 21.08.2022 включно.
Керуючись ст. 115, 132, 176, 177, 178, 183, 193-197, 199, 205, 309, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, на 39 днів, по 21.08.2022 року включно.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про постановлення ухвали в порядку ст.206 ЦПК України відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 19.07.2022 р. о 17.45 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1