печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2022 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у якій просила зобов`язати уповноважених осіб повернути вилучене майно, під час обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 30000 доларів США (300 купюр номіналом 100 доларів США).
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 15.06.2021 здійснено обшук квартири за адресою АДРЕСА_1 , під час виконання якого вилучено речі, на які до цього часу не накладено арешт. Вказує, що грошові кошти ОСОБА_3 отримала в результаті продажу автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 30.03.2021 року.
Власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 до суду подав заяву в якій вимоги скарги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність.
Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить наступного висновку.
Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Так, 15.06.2021 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2021 у справі № 757/31287/21-к було проведено обшук у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , та вилучено грошові кошти у сумі 30000 доларів США (300 купюр номіналом 100 доларів США), що належать ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 757/35232/21-к накладено арешт на вилучені грошові кошти.
Ухвалою Київського апеляційного суду у справі № 757/35232/21-к від 27.06.2021 апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021, якою було накладено арешт на грошові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США скасовано в частині та постановлено нову, якою у задоволені клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США відмовлено. В ухвалі зазначено, що об`єктивних підстав вважати, що вилучені грошові кошти у ОСОБА_3 виступали знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та віднесено саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або ж містять на собі ознаки вчиненого кримінального правопорушення, або ж відповідні сліди кримінального правопорушення не має. При цьому, матеріали клопотання не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_3 .
Отже, вилучене майно є тимчасово вилученим, а тому має застосовуватися порядок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України.
ОСОБА_3 08.07.2022 звернулася до процесуального керівника в кримінальному провадженні щодо кіберзлочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та до керівнику Головного слідчого управління Національної поліції України із заявою про повернення тимчасово вилученого майна під час обшуку.
Однак, тимчасово вилучене майно не було повернуто власнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Стаття 167 КПК України, встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008, Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».
Разом з цим, відсутні докази того, що вилучене майно, зберегло на собі сліди вчинення злочину, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та охоплюється ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родові ознаки визначені у ній.
Таким чином, слідчий суддя висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи із встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.
Керуючись ст. ст.169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Зобов`язати уповноважених посадових осіб у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020, повернути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), тимчасово вилучене майно 15.06.2021 під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 757/31287/21-к, а саме: грошові кошти у сумі 30 000 доларів США (300 купюр номіналом 100 доларів США).
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1