Провадження №1-кп/521/501/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2022 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження №0001795 від 26.06.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котловини, Ренійського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.03.2019 р. Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі, строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_15 , 26 червня 2020 року, близько 03 години, більш точний час не встановлено, знаходився біля супермаркету «Копійка», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 14-А, де він помітив потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився біля центрального входу вищевказаного супермаркету.

У той же час, у ОСОБА_15 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

У подальшому, потерпілий ОСОБА_12 пішов у бік вулиці Героїв Крут, будинок № 54, в цей час, ОСОБА_15 , переслідуючи корисливий мотив незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, повторно, наблизився до потерпілого ОСОБА_12 , діючи відкрито, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, у вигляді нанесення одного удару правої руки, зігнутою кистями в кулак в область голови, від чого потерпілий не втримавши рівновагу впав на землю, знаходячись в свідомості.

Цієї ж миті ОСОБА_15 , з задньої правої кишені шортів потерпілого дістав мобільний телефон марки «Нокіа» фіолетового кольору, з номером мобільного телефону: НОМЕР_1 , вартістю 200 гривень, а з задньої лівої кишені дістав грошові кошти, у розмірі 500 гривень.

Незаконно заволодівши вказаним майном, ОСОБА_15 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні провину у скоєному не визнав, вказавши що потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 раніше знав, оскільки жили недалеко через один під`їзд один від одного, що він не бив ОСОБА_12 , телефон та гроші не відбирав оскільки працював різноробочим на будівництві, потреб у фінансах не мав, оскільки заробляв від 500 до 1000 доларів на місяць. Обвинувачений вказав що потерпілий ОСОБА_12 був у нетверезому стані, та вони відійшли в туалет напроти гаражів за п`ять метрів від магазину. Потерпілий почав провокаційно говорити до нього, сказав щоб він не чіпав його дівчину, ревнував її. Обвинувачений ОСОБА_15 відштовхнув його та пішов в сторону «Дому меблів».

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що точної дати не пам`ятає, але це було в двадцятих числах червня 2020 року після 12 години ночі, він зустрівся зі своєю подругою ОСОБА_17 біля АДРЕСА_2 , розпивали спиртні напої, а саме коньяк на лавці. Потім до них підійшов ОСОБА_15 , сказав що чекає на дівчину, одразу ніякого конфлікту не було. Потім втрьох пішли до магазину «Копійка» на вул. Іцхака Рабіна де він зі слів придбав пляшку горілки. Потім вони повернулися до магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та продовжили вживати алкогольні напої. Пізніше ОСОБА_15 покликав його на розмову, вони відійшли до 5 парадної АДРЕСА_3 , десь метрів на 100 від магазину, де ОСОБА_15 вдарив його по обличчю, повалив на землю, витягнув у нього мобільний телефон «Нокія» та близько 500 гривень та зник з місця події.

Свідок ОСОБА_18 будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, за відмову від давання показань, та приведеною до присяги, надала суду показання, про те, що обвинуваченого ОСОБА_15 вона не знає, знайома з потерпілим близько 20 років та мають добрі дружні відносини. ОСОБА_16 вказує що у 2020 році з потерпілим ОСОБА_12 відпочивали біля 01:00 години ночі, точного часу не пам`ятає, біля магазину «Інна» на лавочці, де вживали алкогольні напої. Після чого підійшов ОСОБА_15 та попросив присісти біля них, сказав що чекає на дівчину. Він був с пакетом, дістав пиво, вони вживали коньяк. Після чого вони втрьох пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де ОСОБА_15 пригостив їх пивом і вони повернулися до магазину «Інна» та продовжили вживати алкогольні напої. Пізніше, ОСОБА_15 звернувся до ОСОБА_18 з запитанням «Чи можна ОСОБА_19 на п`ять хвилин?» після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_12 відійшли за магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та через 3-5 хвилин ОСОБА_18 почула крик і побачила ОСОБА_12 на підлозі, він сказав що ОСОБА_15 вдарив його та забрав гроші. Після чого викликали поліцію.
Під час судового засідання, за клопотанням сторони захисту, було допитано свідка ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_20 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, за відмову від давання показань та приведеним до присяги, надав суду показання, про те, що з потерпілим ОСОБА_12 не знайомий. ОСОБА_15 є його рідним братом. Свідок ОСОБА_20 вказав що в період 2019 - 2020 рр. його брат ОСОБА_15 працював на будівництві, займався малярними роботами. Заробітна плата була десь 600 - 700 доларів кожен місяць. З травня 2020 року працював на будівництві з прорабом, із заробітком у середньому до 1000 доларів, матеріальний достаток був нормальний, у фінансах потреб не було, допомагав йому фінансово. Він також пояснив, що про конфлікт ОСОБА_15 та ОСОБА_12 йому було відомо зі слів брата, та повідомив що за декілька днів після події ОСОБА_15 прийшов до нього додому та дав йому гроші у сумі 4000 гривень на оренду квартири. ОСОБА_15 розповів стосовно події яка сталась, зазначив, що випивали хлопець і дівчина в дворі, ОСОБА_15 з ними сидів, разом випивали, потім ОСОБА_12 почав конфліктувати, ОСОБА_15 його відштовхнув і ОСОБА_12 впав, після чого ОСОБА_15 пішов. Після цього через декілька днів ОСОБА_15 виходив в магазин " ІНФОРМАЦІЯ_3 " і зустрів ОСОБА_12 та вибачився перед ним за те що штовхнув його.
Незважаючи на повне не визнання своєї вини у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_15 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.
Крім того, вина ОСОБА_15 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінально правопорушення від 26.06.2020 р., відповідно до якого 26 червня 2020 р. у нічний час доби, поблизу АДРЕСА_4 , невстановлена особа вчинила відкрите викрадення майна, а саме телефону та грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_12 ;

-Протоколом огляду місця події від 26.06.2020 року, відповідно якого було оглянуто місце події, та ніяких слідів вчинення кримінального правопорушення не було знайдено;
-Показами потерпілого ОСОБА_12 , який під час безпосереднього допиту у судовому засіданні впевнено та відверто зазначив, що впізнає ОСОБА_15 , як особу що здійснила грабіж відносно нього та заволоділа майном що йому належить;

-Показами свідка ОСОБА_18 , яка під час безпосереднього допиту у судовому засіданні переконливо та рішуче стверджувала, що впізнає ОСОБА_15 , як особу що 26.06.2020 р. в нічний час доби, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , приєдналась до неї та ОСОБА_12 та почала разом розпивати спиртні напої. ОСОБА_18 точно зазначила, що ОСОБА_12 був після роботи, у нього були грошові кошти, заробітна плата, які він отримав за відроблену зміну та мобільний телефон, усе це вона бачила в нього. У подальшому ОСОБА_18 стала свідком того, як ОСОБА_12 пішов у бік АДРЕСА_4 , в цей час, ОСОБА_15 , послідував за ним. Через незначний проміжок часу, ОСОБА_12 повернувся до місця де вони всі разом сиділи, і де його чекала ОСОБА_18 .. ОСОБА_12 знаходячись у надзвичайно емоційному стані, повідомив, що ОСОБА_15 його вдарив та пограбував, забравши його кошти та мобільний телефон;

-Постановою слідчого від 18.07.2020 р. про визнання предмету (документу) речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження, зокрема диску з відеозаписом від 26.06.2020 р. з камер відеоспостереження магазину «Копійка», яка підтверджує те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_15 ходили до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де придбали спиртні напої;

-Протоколом огляду диску з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Копійка» від 18.07.2020 р., який також було досліджено під час судового засідання;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.07.2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_15 за знімком № 4 як особу, яка здійснила на нього відкритий напад та заволоділа майном, що йому належить;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.07.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_15 за знімком № 2 як особу, яка разом з нею та потепілим ОСОБА_12 , незадовго до вчиненого злочину розпивала спиртні напої, а потім відносно потерпілого ОСОБА_12 здійснила відкритий напад та заволоділа майном, що належало ОСОБА_12
-Ухвалою слідчого судді від 07 серпня 2020 року про застосування до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються із показаннями потерпілого, свідків і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Даючи аналіз доводам обвинуваченого щодо не скоєння злочину, суд вважає, що вказані доводи обвинуваченого є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Доводи обвинуваченого, в частині обмови його потерпілим та свідком, та намагання сторони обвинувачення його засудити лише з тієї підстави, що він раніше судимий, на думку суду в судовому засіданні, не тільки не підтверджені будь-якими доказами, але й спростовуються викладеними вище у вироку суду доказами.
Даючи оцінку показам потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_18 , судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані. Потерпілий ОСОБА_12 докладно та послідовно передав зовнішню обстановку подій, які з ним відбулись у день злочину, які дії були здійсненні ним та особою, яка вдарила його по голові, яке майно було викрадено в результаті злочину, при проведенні процедури впізнання впевнено, без будь-яких протиріч показав на обвинуваченого ОСОБА_15 , як на особу, яка скоїла відносно нього злочин.
Оскільки покази потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_18 надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ними зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.
Пояснити об`єктивні причини, які могли бути підставою для обмови у тяжкому злочині обвинуваченого ОСОБА_15 та яку потерпілий та свідок, у такому випадку переслідували мету, захисник та обвинувачений в судовому засіданні не змогли.
Таким чином, підстав ставити під сумнів покази потерпілих та свідків у суду не має.

Даючи оцінку показам свідка ОСОБА_20 , котрий є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_15 та який жодних фактичних обставин стосовно подій 26.06.2020 р. не надав, оскільки свідком даного кримінального правопорушення не був. Зазначив лише факти, які можливо б мали місце як характеризуючі обставини, безпосередньо особи ОСОБА_15 , проте жодних підтверджуючих документів та інших даних суду та стороні обвинувачення не надав, тому можуть сприйматися як покази, які підлягають сумніву, оскільки нічим не підтверджені.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , судом під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_15 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилась у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_15 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Раніше судимий за злочини проти власності, має середню освіту, офіційно ніде не працює, не одружений.

Окрім того, необхідно зазначити, що Іллічівським міським судом Одеської області 04.03.2019 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_15 було засуджено до позбавлення волі, строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Зокрема, ОСОБА_15 відповідно до зазначеного вище вироку було вчинено 3 епізоди відкритого викрадення майна, а саме мобільних телефонів та грошей (тобто аналогічні предмети злочину) та у спосіб аналогічний до даного кримінального провадження, зокрема обвинувачений до усіх потерпілих застосовував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я.

Тобто суд повіривши ОСОБА_15 зробив висновок, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, але ОСОБА_15 не виправдав довіри і знову вчинив кримінальне правопорушення за аналогічних обставин в період іспитового строку.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду, та спосіб і обстановка вчинення злочину свідчать, що ОСОБА_15 є особою суспільно небезпечною, до якого необхідно застосувати відповідні заходи примусу, що буде полягати у обмеженнях прав і свобод обвинуваченого.

Враховуючи відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_15 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статті, пов`язане з позбавленням волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

При призначенні покарання, суд враховує, що підстав для застосування положень ст. 69 КК не існує. Разом з тим, суд вважає, що досить молодий вік обвинуваченого (на час вчинення правопорушення обвинуваченому було 20 років), а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, надають право суду на призначення покарання передбаченого в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК. Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03.2019 року у вигляді 6 /шести/ місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_15 у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 27.09.2022 р.

Зарахувати ОСОБА_15 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за цим вироком, а саме період з 07 серпня 2020 року по 27 вересня 2022 року, а також його попереднього ув`язнення за попереднім вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03.2019 р., а саме період з 23 січня 2018 року по 04 березня 2019 року включно, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу застосувати до обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ, а саме Диск з відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Копійка», зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року.

Суддя: ОСОБА_1