Справа № 449/250/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/408/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання задоволено. Звільнено ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, згідно вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року.

Суд першої інстанції проаналізувавши положення законодавства зокрема про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання, прийшов до переконання, що клопотання засудженого слід задоволити.

Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що дана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВС України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, що суд може вирішити питання про часткове звільнення засудженого від відбування додаткового покарання лише під час умовно-дострокового звільненні від відбування основного покарання.

Вказує, що висновок суду про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого у зв 'язку з тим, що він став на шлях виправлення, не вмотивований, та суперечить положенням ч.1 ст.81 КК України.

Вважає що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст.81 КК України), застосування якої є допустимим в частині звільнення від додаткового покарання лише при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, яке у даному випадку судом не розглядалось.

28.06.2022 захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , будучи належно повідомленим про розгляд справи, в судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення справи не подавав.

28.08.2022 засуджений ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі його адвоката.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , який не прибув в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення засудженого, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаній вимозі процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.07.2021 року визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування обраного основного покарання з випробуванням та надано іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень в сумі 7355,25 грн. Вирішено питання речових доказів.

18.03.2022 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, обґрунтовуючи клопотання тим, що ним відбуто більшу половину строку додаткового покарання. Також вказав, що має позитивну характеристику з місця постійного проживання, є одруженим, на його утриманні перебуває п`ятеро неповнолітніх дітей, тому через призначене додаткове покарання не має можливості використовувати свій автомобіль, для того аби працювати та утримувати багатодітну сім`ю.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання, та прийшов до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002р., наголошено на тому, що звільнення від відбування додаткового покарання можливе тільки одночасно із звільненням від відбування основного покарання.

Так, відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81, ч.4 ст.82 та ч.3 ст. 107 КК України.
Пунктом 7 цієї постанови визначено, що згідно з ч.1 ст. 81 КК особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При цьому слід мати на увазі, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Водночас, з положень п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002р., вбачається, що саме при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування основного покарання, він може бути повністю або частково звільнений від відбування призначеного додаткового покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, згідно діючого законодавства не передбачено можливості умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання осіб, які відбувають лише додаткове покарання.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 травня 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4