Єдиний унікальний номер 205/2456/22
Єдиний унікальний №205/2456/22
Провадження №1-кс/205/633/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000388, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Розівка Одеської області, громадянина України, українця, маючого неповну середньо освіту, малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.05.2008 року Апеляційним судом Одеської області за п.п. 6,8,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна, звільнений 18.11.2020 року за відбуттям строку покарання,

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000388, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 345 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше судима за злочин проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знов, повторно вчинив злочин проти власності.

Так, 20.04.2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували біля будинку № 19 по пров. Парусний в м. Дніпро, де побачили автомобіль марки «SKODA» моделі «FABIA», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цей час у ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена в умовах воєнного стану. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел ОСОБА_4 вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_6 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме 4 коліс від автомобіля марки «SKODA» моделі «FABIA», д/н НОМЕР_1 . В подальшому, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, підійшли до автомобіля марки «SKODA» моделі «FABIA», д/н НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , за допомогою невстановленого під час досудового розслідування предмета, демонтували 4 колеса від автомобіля марки «SKODA» моделі «FABIA», д/н НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 поклали вищевказані 4 колеса від автомобіля марки «SKODA» моделі «FABIA», д/н НОМЕР_1 у автомобіль марки «SKODA» моделі «Octavia», д/н НОМЕР_2 . Виконавши всі злочинні дії до кінця ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 6000 гривень.

Таким чином умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.

04.05.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні, не заперечуючи обґрунтованості підозри та названих прокурором ризиків протиправної поведінки, просив слідчого суддю обрати щодо нього менш суворий запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання і матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).
Виходячи із наявних та наданих слідчому судді матеріалів провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 21.04.2022 року; протоколу допиту потерпілого від 27.04.2022 року; протоколу огляду від 03.05.2022 року; протоколу огляду місця події від 21.04.2022 року та 03.05.2022 року; протоколуи допиту свідків ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 03.05.2022 року; протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 03.05.2022 року; постановами про визнання речових доказів від 03.05.2022 року, слідчий суддя, доходить висновку, що вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (ризику переховування від органів досудового розслідування та суду), п.3 ч.1 ст.177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні) та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення).

В даному випадку слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлені слідчим суддею обставини відсутності у підозрюваного постійного місця роботи, наявність у матеріалах провадження доказів реєстрації місця проживання в іншій області, у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, свідчать про існування цілком обґрунтованого ризику та наявності у підозрюваного реальної можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу і на те, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків в даному випадку враховується встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки підозрюваному відомі особи свідків та потерпілого, їх місця проживання, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, у зв`язку із чим слідчий суддя враховує цей ризик як наявний, та вживає відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.

Також через відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та джерела доходу, та підтвердження обставини притягнення раніше підозрюваного до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливий злочин (вирок Апеляційного суду Одеської області від 14.05.2008 року, яким підозрюваний був визнаний винним у скоєні злочинів, передбачених п.п. 6,8,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст.. 70 КК України), слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, чи не буде намагатись впливати на свідків та потерпілого, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а при обранні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності чи здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те що, запобіжний захід у вигляді застави у цьому провадженні йому раніше не обирався і не був порушений, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні підстави, передбачені статтями 177 та 178КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного, суд приходить до переконання за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. З огляду на встановлені під час розгляду вказаного клопотання обставини, слідчий суддя вважає за необхідне визначити такий строк запобіжного заходу як 57 днів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
1. Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню № 0000388, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 345 КК України - задовольнити.
2. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Розівка Одеської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 діб, тобто до 15 години 00 хвилин 29 червня 2022 року включно.

3. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Заставу визначити у розмірі, що становить 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

5. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

6. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- повідомляти суд, слідчого про зміну свого місця проживання.

7. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

8. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

9. Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвалу мені оголошено та копію вручено: _________________ 2022 року.

__________________________/____________________/