УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000068 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва 31.08.2022 р. надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000068 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000068 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, яке було вилучено 25.08.2022 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 22.08.2022р. за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:

- Левофлоксацин-Дарниця 5(мг./мл.)х100 мл. х 25 упаковок 19 ящиків;

- Санідар-Дарниця, 20 флаконів по 200 мл. 75 ящиків;

- Еуфілін-Дарниця 20 (мг./мл.) 2 % - 59 упаковок по 10 ампул (в одному ящику);

- системний блок НР чорного кольору серійний номер CZ2221066R (без лицевої панелі);

- системний блок НР чорного кольору серійний номер GB 8736TC7W.

Постановою старшого слідчого в ОВС-криміналіст 5 відділення слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 від 25.08.2022р. вилучене майно визнано речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене, з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, вказані вимоги не виконані.

В клопотанні поставлено питання про арешт майна, з метою забезпечення збереження як речового доказу.

Проте, в клопотанні прокурором не обґрунтовано, за якими саме ознаками майно, а саме вилучені лікарські засоби, є речовими доказами, а також не обґрунтовано на підтвердження яких фактів та обставин воно слугуватиме речовим доказом, з огляду на предмет розслідування, передбачений ч.3 ст. 201-2КК України. Не наведено даних, що вищезазначене майно виступало знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та віднесено саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або ж містить на собі ознаки вчиненого кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя встановивши невідповідність поданого прокурором клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000068 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1