В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391 від 03.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Потоки Таращанського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: останнім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2020 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту (звільнений 31.08.2020 року по відбуттю строку покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2021 приблизно о 15:30 ОСОБА_4 прибув до зупинки громадського транспорту «вулиця Юності», що за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 27/16, де зустрів ОСОБА_6 .

У подальшому, в ході спілкування, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розпочався словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У ході вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , не передбачаючи можливості настання тяжких тілесних ушкоджень для здоров`я потерпілого, хоча діючи з більшою обачністю повинен був і міг передбачити, наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_6 , від чого останній втратив рівновагу, впав, вдарившись при цьому головою об асфальт.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 отримав повторну закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку з сформуванням гострої субдуральної гематоми над лівою лобною часткою, забійної рани м`яких тканин потиличної ділянки, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У подальшому ОСОБА_6 з отриманими тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «КМКЛ ЛМД», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ст. 128 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 02.05.2021 близько о 15:30 він прибув до зупинки громадського транспорту «вулиця Юності», де зустрів ОСОБА_6 і між ними відбувся словесний конфлікт, у ході якого він наніс один удар рукою в область голови ОСОБА_6 , від чого останній втратив рівновагу, впав, вдарившись при цьому головою об асфальт, чим спричинив ОСОБА_6 закриту черепно-мозкову травму. Зазначав, що він не передбачав настання вказаних тяжких наслідків, вчинив правопорушення з необережності. Каявся у вчиненому та зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Зокрема, пояснив, що жалкує про скоєне.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває; має постійне місце проживання; раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, не одружений; позицію сторони обвинувачення та захисту щодо міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК - нетяжкий злочин; особливості й обставини вчинення правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений не відшкодував завдану шкоду потерпілому, а також переховувався від суду (до нього було застосовано три приводи в судові засідання та оголошувався в розшук).

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, оскільки обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. На підставі викладеного та враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції ст. 128 КК України у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого суд не вбачає. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому на стадії судового розгляду не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

На підставі положень ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_4 у Київському ізоляторі тимчасового тримання з 02 травня 2021 року по 05 травня 2021 року.

Під час судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 042-786-2021 в розмірі 1823 грн. 60 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1