Справа №760/6240/22 1-кс/760/2080/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво НОМЕР_1 від 30.01.2015р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер),

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову від 11.04.2022р. старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що детективами відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.

11.04.2022р. постановою старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України, у зв`язку з становленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 в поданій в інтересах ОСОБА_4 скарзі зазначає, що підставою для закриття детективом кримінального провадження стало те, що заявником не надано та в ході досудового розслідування не встановлено жодних фактичних даних, які б свідчили про дії ОСОБА_6 та/чи службових осіб НАБ України з підбурення ОСОБА_7 чи/та ОСОБА_4 , на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання такої вигоди, щоб потім їх врахувати.

Крім того, адвокат зазначив, що детектив, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження послалася на неповні та суперечливі факти без повного дослідження всіх необхідних для встановлення істини документів та матеріалів, зокрема, не допитала основних свідків у даному провадженні, без показань яких взагалі неможливо прийняти будь-яке процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні, в тому числі і про його закриття.

Тому, адвокат ОСОБА_3 у поданій скарзі просив слідчого суддю скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та незаконну та зобов`язати старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань НАБ України О. Браверман провести ряд слідчих дій.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

Уповноважений детектив НАБ України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності уповноваженого детектива НАБ України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що детективами відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.

11.04.2022р. постановою старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України, у зв`язку з становленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України

Вказана постанова обґрунтована детективом тим, що твердження заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 05.10.2021р. не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування.

Крім того, на думку детектива, заявником не надано та в ході досудового розслідування не встановлено жодних фактичних даних, які б свідчили про дії ОСОБА_6 та/чи службових осіб Національного антикорупційного бюро України з підбурення ОСОБА_7 та/чи ОСОБА_4 на пропонування, обіцянку чи надання неправомірної вигоди або прийняття пропозиції, обіцянки чи одержання такої вигоди, щоб потім їх викрити.

Детектив, з огляду на вказане, прийшла до висновку, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002724 від 29.12.2021р. встановлено відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання детективом вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи адвоката ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що детективом в даному кримінальному провадженні не було допитано ОСОБА_6 , який за твердженням потерпілого, є виконавцем вчинення провокації підкупу потерпілого ОСОБА_4 , не перевірено доводи потерпілого ОСОБА_4 , шляхом проведення його одночасного допиту зі свідками у справі, не було допитано також в якості свідка адвоката ОСОБА_3 , якого орган досудового розслідування прийняв рішення допитати, та не проведено інші слідчі (розшукові) дії в даному кримінальному провадженні, необхідні для встановлення істини в даному кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова від 11.04.2022р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова детектива обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова від 11.04.2022р. скасуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга адвоката ОСОБА_3 в частині зобов`язання старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань НАБ України ОСОБА_8 провести ряд слідчих дій, оскільки відповідно до ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та користується дискреційними повноваженнями.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову від 11.04.2022р. старшого детектива відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0002724 від 29.12.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 370 КК України скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1