УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 м. Бар Вінницької області

Слідчий суддя Барського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

затриманої особи ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу, подану в порядку статті 206 КПК України щодо законності затримання адвокатом ОСОБА_6 в інтересах затриманого ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИЛА:
24.03.2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_5 , подана адвокатом ОСОБА_6 в порядку статті 206 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 22 березня 2022 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції за адресою вул. Каштанова, буд. 30, м. Бар, Вінницької області та поміщено до ізолятору тимчасового тримання №4 ГУНП У Вінницькій області. Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22 березня 2022 року, складеного з 17:25 год по 17:39 год, підставою затримання ОСОБА_5 є п. 1 ч. 1 ст.208 КПК України: якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. ОСОБА_5 вважає, що він був затриманий працівниками поліції свавільно, без будь-яких законних підстав. У протоколі затримання вказано, що ОСОБА_5 було затримано старшим слідчим ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, 22.03.2022 о 12 год 50 хв. у присутності адвоката ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_5 стверджує, що його затримували інші працівники поліції, а слідчого ОСОБА_4 на місці затримання не було, він приїхав пізніше у складі СОГ та проводив огляд місця події. Ті працівники поліції, які його затримували, застосували до нього силу, кинули на землю та одягнули кайданки, завівши руки за спину. Також під час затримання працівники поліції завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і він був змушений годину лежати на землі. ОСОБА_5 стверджує, що під час його фактичного затримання адвокат ОСОБА_8 присутній не був, він приїхав до Відділу поліції №1 близько 17:00 год. того ж дня. Ці обставини підтверджуються тим, що відповідно до протоколу затримання центр з надання безоплатної правової допомоги повідомлено про затримання ОСОБА_5 тільки о 13:52 год. більше ніж через годину з моменту його затримання. Тому адвокат ОСОБА_8 на момент затримання ОСОБА_5 ще на знав, що він затриманий, та не міг фізично бути присутнім по АДРЕСА_1 , що ставить під сумнів відомості, які вказані в протоколі затримання.

Ініціатор скарги також зазначав, що у протоколі затримання від 22.03.2022, окрім процесуальної підстави затримання, не вказано жодних пояснень чи відомостей відносно того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 . Слідчий обмежився тільки згадкою ч. 2 ст. 263 КК України, диспозиція якої містить низку альтернативних діянь, за які може наставати кримінальна відповідальність. У протоколі затримання не зазначено фактичних обставин кримінального правопорушення та не роз`яснено ОСОБА_5 право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, право вимагати перевірку обґрунтованості затримання. ОСОБА_5 стверджував, що працівники поліції, які його затримували, застосували до нього фізичну силу, непропорційну обставинам затримання, чим завдали йому тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного просив скаргу задовольнити і негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 .

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скаргу підтримали з викладених у ній мотивів і просили скаргу задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подану його захисником скаргу.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити, зазначив, що затримання було законним, ОСОБА_5 двічі оглядав лікар і не встановив наявності тілесних ушкоджень. Пояснив також, що оскільки ОСОБА_5 відмовився отримати пам`ятку про права, його права були оголошені усно, а саму пам`ятку вручено захиснику ОСОБА_8 .

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Заслухавши доводи учасників розгляду та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно з статтею 211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

ОСОБА_5 був доставлений до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу і розгляду цієї скарги в межах шістдесяти годин з моменту затримання.

За змістом статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до частини 6 статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Дію воєнного стану було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року ще на 30 діб відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-IX.

Слідчим суддею встановлено, що 22.03.2022 о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_5 був затриманий в місті Бар Жмеринського району Вінницької області на частині вулиці Каштановій біля будинку №30 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України. Протокол затримання був складений старшим слідчим СВ Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у період часу з 17 години 25 хвилин по 17 годину 39 хвилин, після внесення відомостей про злочин у ЄРДР. У протоколі є посилання на кримінальне провадження №0000047 від 22.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України. Підставою затримання у протоколі вказано: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.

З наданого прокурором у судовому засіданні для огляду витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000047 встановлено, що відомості до реєстру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України були внесені о 14 годині 32 хвилини з таким коротким викладом обставин: 22.03.2022 об 12:42 до ЧЧ ВП 1 Жмеринського РВП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Бар, вул. Каштанова, 34, біля місцевої лікарні ходить підозріла особа з холодною зброєю. Виїздом на місце події працівниками ГРПП та СОГ ВП 1 встановлено, що громадянина ОСОБА_5 , перебуваючи у громадському місці, незаконно на поясі штанів у чохлі носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні слідчим суддею шляхом візуального спостереження затриманого, який перебував у прозорому боксі (приміщенні для затриманих у залі судового засідання) на дистанції від слідчого судді, встановлено, що в області лобної ділянки голови наявні садна, на кистях рук наявні садна, як пояснив затриманий від кайданок. Затриманий також демонстрував слідчому судді синці на ногах та на інших ділянках тіла, однак візуально синці не були в зоні спостереження для слідчого судді. Водночас у судовому засіданні затриманий не скаржився на погане самопочуття чи неможливість брати участь у судовому засіданні, мав чітку вимову, був активним, міг і сидіти, і стояти, не демонстрував ознак сплутаності свідомості, чітко і логічно відповідав на запитання, активно брав участь у судовому засіданні, виголошуючи промови і репліки, ні затриманий, ні захисники не просили забезпечити затриманому невідкладну медичну допомогу. Риторика захисників і затриманого була спрямована на необхідність проведення судово-медичного обстеження з метою фіксації ушкоджень, які швидко зникають, для того, щоб притягти до відповідальності осіб, які, на думку сторони захисту, винні у надмірному застосуванні сили під час затримання, а не на забезпечення надання негайної медичної допомоги.

З огляду на вказане слідчий суддя не вбачала підстав для забезпечення затриманому екстреної медичної допомоги.

Вирішуючи питання про необхідність проведення судово-медичного обстеження затриманого слідчий суддя керується нормами частини 8 статті 206 КПК України.

Так, відповідно частини 8 статті 206 КПК України слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

У судовому засіданні прокурор повідомив, що затриманого двічі оглядав лікар і не встановив у нього тілесних ушкоджень. Затриманий підтвердив, що він двічі був оглянутий лікарем, під час другого огляду лікар заповнював якісь документи. Захисник ОСОБА_7 , з якою було укладено договір про надання правничої допомоги, у наступний день після затримання мала зустріч із затриманим. Таким чином, на момент розгляду клопотання здійснюються дії щодо медичного обстеження затриманого. Крім того, сторона захисту на підставі норм частини 1 статті 243 КПК України має право самостійно залучити експерта на договірних умовах.

Оцінюючи законність затримання, слідчий суддя виходить з такого.

За змістом частини 2 статті 176 КПК України затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, які перелічені у цій статті, серед яких такий випадок: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення .

Відповідно до частини 4 статті 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з частиною 5 статті 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Статтею 209 КПК України передбачено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Статтею 210 КПК України регламентовано, які дії має вчинити уповноважена службова особа після затримання особи. Так, уповноважена службова особа зобов`язана доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, в якому негайно реєструються дата, точний час (година і хвилини) доставлення затриманого та інші відомості, передбачені законодавством. Про кожне затримання уповноважена службова особа одразу повідомляє за допомогою технічних засобів відповідальних осіб в підрозділі органу досудового розслідування. У разі наявності підстав для обґрунтованої підозри, що доставлення затриманої особи тривало довше, ніж це необхідно, слідчий зобов`язаний провести перевірку для вирішення питання про відповідальність винуватих у цьому осіб.

Таким чином, після фактичного затримання за підозрою у вчиненні злочину уповноважена службова особа повинна доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування.

При цьому, ні нормами статті 210 КПК України, ні нормами статті 208 КПК України не регламентовано, хто саме має скласти протокол затримання: уповноважена службова особа, яка здійснила фактичне затримання, чи слідчий найближчого підрозділу органу досудового розслідування, куди відповідно до приписів статті 210 КПК така уповноважена особа зобов`язана доставити затриману особу.

Частиною 4 статті 208 КПК України визначені обов`язки уповноваженої службової особи, які вона повинна виконати негайно після затримання, серед яких також відсутнє посилання на складання протоколу затримання.

Водночас, відповідно до статті 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. Затримання особи у порядку ст. 208 КПК України є процесуальною дією, а тому відповідний протокол затримання може бути складений лише слідчим або прокурором.

Після затримання працівниками поліції ОСОБА_5 у місті Бар, яке мало місце о 12 год. 50 хв., були внесені відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України, і після цього слідчий найближчого підрозділу органу досудового розслідування Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, склав протокол затримання.

За відсутності прямої вказівки у КПК про те, що протокол затримання має складати саме уповноважена службова особа, яка здійснила фактичне затримання, за умови правильного зазначення у протоколі моменту затримання відповідно до вимог статті 209 КПК, складання такого протоколу слідчим, до якого було доставлено затриманого відповідно до норм статті 210 КПК України, після внесення відповідних відомостей до ЄРДР не спричинило порушення прав ОСОБА_5 і відповідає вимогам КПК.

Слідчий суддя зауважує, що ступінь обґрунтованості підозри, який має бути в наявності на момент затримання і безпосередньо для обрання запобіжного заходу, відрізняється.

Так, тлумачення змісту пункту 1 частини 1 статті 208 КПК України дає підстави для висновку, що для обґрунтування підозри як підстави для затримання особи, котру застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, достатньо особистого спостереження уповноваженої особи за поведінкою особи, яка свідчить про те, що ця особа скоює злочин.

Як пояснив прокурор, і такі пояснення підтверджуються даними витягу з ЄРДР, підставою затримання стало те, що поліцейські, які проводили затримання, візуально спостерігали ті факти, що у ОСОБА_5 при собі була кобура для ножа, а неподалік нього лежав предмет, схожий на ніж, який може бути холодною зброєю. У судовому засіданні ОСОБА_5 відмовився відповідати на запитання слідчого судді, чи дійсно він мав при собі ці предмети.

З огляду на зміст пункту 1 частини 1 статті 208 КПК України для здійснення затримання за вказаних обставин безпосередньо на місці вчинення злочину доводи захисника про необхідність перед затриманням провести експертизу предмета для підтвердження належності ножа до холодної зброї є необґрунтованим довільним тлумаченням законодавства.

Стосовно забезпечення права мати захисника слідчий суддя зауважує таке.

Закон не визначає, протягом якого строку необхідно повідомити установу надання безоплатної правової допомоги про затримання, а лише вказує на негайність такого повідомлення. За даними протоколу таке повідомлення було здійснено о 13 годині 52 хвилини, тобто через одну годину дві хвилини після затримання. Здійснення повідомлення через годину після затримання, на думку слідчого судді, відповідає критерію негайності.

ОСОБА_5 отримав доступ до ефективної допомоги захисника через чотири години після затримання, коли фактично прибув захисник за призначенням ОСОБА_8 , що в умовах воєнного стану не можна вважати невиправданою затримкою. Однак ОСОБА_5 відмовився від захисника з тих підстав, що бажав скористатися правовою допомогою іншого захисника, з яким було укладено договір, про що він підтвердив у судовому засіданні. Як повідомив ОСОБА_5 у судовому засіданні, він відмовився отримувати і підписувати будь-які документи від слідчого без обраного ним захисника. Як зазначив прокурор, одним із таких документів була пам`ятка про права, яку відмовився отримувати ОСОБА_5 , котра наявна в матеріалах кримінального провадження, які надав для огляду прокурор, і містить підпис захисника ОСОБА_8 про отримання пам`ятки.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено підстав для висновку, що з моменту прибуття захисника за призначенням ОСОБА_5 був позбавлений доступу до ефективної правової допомоги. Крім того, близько 18.00 год у день затримання захисник ОСОБА_7 спілкувалася із слідчим ОСОБА_4 з приводу затримання по телефону і з`ясувала причини затримання, про що підтвердили і захисник, і слідчий у судовому засіданні, а також близько 16.00 год. наступного дня ОСОБА_5 зустрівся із захисниками, яких він обрав. При цьому захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що час їх прибуття обумовлений також воєнним станом, що спричиняє труднощі у пересуванні, оскільки офіс захисників заходиться в іншому населеному пункту - у місті Вінниця.

Протокол затримання містить повний перелік процесуальних прав, передбачених статтею 42 КПК, у тому числі право мати захисника і на побачення з ним, а також право зберігати мовчання, а також вказівку на те, що затриманому зрозумілою мовою повідомлено підстави затримання і підстави затримання йому зрозумілі. Протокол містить зазначення про відмову ОСОБА_5 від підпису протоколу, а також відомості про вручення копії протоколу захиснику за призначенням ОСОБА_8 .

Отже, з огляду на вказане, враховуючи, що ОСОБА_5 під час складання протоколу затримання, в розумний строк після його фактичного затримання, мав доступ до ефективної правничої допомоги захисника, однак відмовився від захисника за призначенням лише з тих підстав, що бажав скористатися допомогою обраного ним захисника, про що він наполегливо твердив у судовому засіданні, з цих же мотивів відмовився отримувати будь-які документи від слідчого, у тому числі і пам`ятку про права, крім того, ОСОБА_5 до прибуття обраних ним захисників не дав жодних показань, які могли б бути використані проти нього надалі, чим в повній мірі реалізував своє право не свідчити проти себе, слідчий суддя дійшла висновку, що право ОСОБА_5 на захист порушено не було.

Стосовно викладення у протоколі підстав затримання слідчий суддя зазначає таке.

Приписами частини 5 стаття 208 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту протоколу затримання, не регламентовано, яким чином мають бути викладені підстави затримання. Вказані норми не містять вказівки про те, що має бути зазначено короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення.

У протоколі підстави затримання викладені шляхом викладення однієї із встановлених статтею 208 КПК України підстав для затримання, а саме: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Протокол також містить вказівку на статтю Кримінального кодексу, яка передбачає злочин, за підозрою у вчиненні якого була затримана особа, а саме посилання на частину 2 статті 263 КК України.

З огляду на суть діяння, за підозрою у вчиненні якого був затриманий ОСОБА_5 , наявність у протоколі правової кваліфікації діяння з вказівкою на частину 2 статті 263 КК України і викладення правової підстави затримання відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 208 КПК, а також враховуючи те, що протокол містив посилання на зареєстроване кримінальне провадження, слідчий суддя вважає, що протокол оформлено відповідно до законодавчих вимог, і за встановлених обставин провадження відсутні підстави для висновку, що було порушено право ОСОБА_5 знати підстави свого затримання. На користь такого висновку свідчать і висловлені захисниками у судовому засіданні аргументи, які за своєю суттю зводяться до того, що сторона захисту заперечує необхідність затримання за тих обставин, які мали місце, а не з мотивів незрозумілості підстав затримання.

Слідчий суддя також вважає, що за обставин цього провадження для сторонніх спостерігачів, які були очевидцями затримання, також були цілком зрозумілими і переконливими підстави для затримання ОСОБА_5 .

Рішення Європейського суду з прав людини, на які посилається захисник у скарзі, були ухвалені за інших фактичних обставин. Зокрема, у справі «Гриненко проти України» заявник був фактично затриманий без будь-якої процесуальної фіксації і реєстрації провадження проти нього, за обставин, коли з моменту фактичного затримання до моменту складання протоколу затримання заявник не мав жодного процесуального статусу; у протоколі затримання, який був складений після фактичного затримання і не враховував цього часу, було зазначено, що заявник був затриманий, оскільки його упізнали очевидці. Саме конкретно для цієї ситуації ЄСПЛ дійшов висновку, що зазначення у протоколі шаблонних фраз і відсутність викладу фактичних обставин становило порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Корнейкова проти України» затримання заявниці, яка була неповнолітньою, що допускалося у виключних обставинах, відбулося не на місці вчинення злочину, а після спливу кількох місяців після вчинення злочинів.

Крім того, вказані рішення не враховують ситуацію воєнного стану у зв`язку із збройною агресією проти країни, що підвищує вимоги стосовно забезпечення громадського порядку і протидії загрозам національній безпеці при оцінці необхідності затримання.

Враховуючи різні фактичні обставини слідчий суддя не вбачає підстав для висновку, що під час затримання чи складання протоколу у цій справі були порушені основоположні принципи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З викладених мотивів слідчий суддя дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 206, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити у задоволенні скарги, поданої в порядку статті 206 КПК України щодо законності затримання адвокатом ОСОБА_6 в інтересах затриманого ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 28.03.2022 о 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_9