Справа № 991/4412/22
Провадження 1-кс/991/4429/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2, дослідивши матеріали за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, у якій ОСОБА_1 просить визнати бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та зобов`язати Національне антикорупційне бюро України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04.10.2022 і розпочати розслідування.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що 04.10.2022 в порядку ст. 214 КПК України він звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою, у якій просив, зокрема, розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 206-2, ст. 209, ст. 210, ст. 211, ст. 354, ст. 364, ст. 369-2 КК України. Однак, у встановлений законодавством строк відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною заявою не внесені, що і стало підставою для звернення до слідчого судді з цією скаргою.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Зазначений порядок визначений у главі 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України (ч. 1 ст. 306 КПК України).

Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.

Предметна підсудність Вищого антикорупційного суду визначена в ст. 33-1 КПК України, у частині першій якої вказано, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

У примітці до ст. 45 КК України до корупційних кримінальних правопорушень віднесено кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 216 КПК України визначено умови, за наявності хоча б однієї з яких Вищому антикорупційному суду підсудні вказані вище кримінальні правопорушення:

1) кримінальне правопорушення вчинено:

Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;

державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";

депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;

суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

прокурорами органів прокуратури, зазначеними у п. 1-4, 5-11 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про прокуратуру";

особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище;

військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;

керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 КК України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 КК України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, вчинено щодо службової особи, визначеної у ч. 4 ст. 18 КК України або у п. 1 цієї частини.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).

З аналізу наведених норм слідує, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду уповноважені на розгляд скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, виключно в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. Вказаний висновок кореспондується з нормами ч. 1 ст. 306 КПК України.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що 04.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою у якій, серед іншого, просив розпочати досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 206-2, ст. 209, ст. 210, ст. 211, ст. 354, ст. 364, ст. 369-2 КК України. Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей на підтвердження наявності хоча б однієї із умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, яка б свідчила про те, що такі кримінальні правопорушення віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Так, ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що в діях групи фізичних осіб, так званої «Наша команда «Кінто», наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки останні створили злочинну організацію з метою заволодіння, розтрати та привласнення коштів десятків тисяч міноритарних акціонерів, шляхом зловживання службовим становищем та в особливо великих розмірах - 3 800 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, у результаті змови з оцінювачами майна службових осіб АТ «Енергетичні технології», ІСІ «Синергія Ріал Істейт», ПАТ КУА «Кінто», було завищено витрати, які відшкодовувались на користь ПрАТ КУА «Кінто», розмір таких розкрадань становить щонайменше 10 000 прожиткових мінімумів, що, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 354 КК України.

Водночас, з матеріалів справи неможливо встановити, що особи, які причетні до можливого скоєння кримінальних правопорушень, відносяться до суб`єктів, перелік яких визначено у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умову підсудності справи Вищому антикорупційному суду, або ж вони є службовими особами державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, а заявлений розмір предметів кримінальних правопорушень або розмір завданої шкоди не підтверджений будь-якими доказами, що позбавляє слідчого суддю можливості дійти висновку про наявність умови, визначеної у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.

ОСОБА_1 у своїй заяві також вказує про вчинення й інших кримінальних правопорушень, зокрема, зловживання владою та службовим становищем представниками податкових органів (ст. 364 КК України), нецільове використання бюджетних коштів у розмірі 40 000 прожиткових мінімумів (ст. 210 КК України), однак, в першому випадку особа, яка подала скаргу, не зазначає ні розмір предмету кримінального правопорушення, ні розмір завданої ним шкоди, а в другому випадку не конкретизує осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення. Вказуючи про вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 209, ст. 210, ст. 211, ст. 364 КК України, ОСОБА_1 не наводить ні обставин їх скоєння, ні розмір їх предметів чи шкоди, завданих ними, та не конкретизує осіб, які можуть бути причетні до їх вчинення.

З огляду на зазначене, слідчий суддя позбавлений можливості встановити наявність умов, передбачених п. 1, 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, які б свідчили про те, що означені кримінальні правопорушення віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

До того ж, ОСОБА_1 у прохальній частині заяви від 04.10.2022 просить орган досудового розслідування внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 206-2 та ст. 369-2 КК України, однак, в тексті самої заяви відсутні будь-які відомості щодо скоєння таких правопорушень.

Отже, подана ОСОБА_1 скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 2, 7, 33-1, 303-304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення, - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_2