Єдиний унікальний номер 722/765/22
Номер провадження 1-в/722/101/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.82 КК України замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання засудженого ОСОБА_5 та просили у його задоволенні відмовити, обґрунтовуючи тим, що засуджений під час відбування покарання не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, а тому застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на даний час не заслуговує.
Заступник голови спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання також не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вирішення клопотання залишили на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.Первомайськ Луганської області, будучи раніше судимий вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.04.2016 року за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, засуджений вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.11.2017 року за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 71,72 КК України до 3 років 2 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з моменту його затримання в порядку виконання вироку, тобто з 09.09.2020 року.
Згідно розпорядження, вирок відносно засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 08.12.2017 року.
Таким чином, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 09.11.2023 року.
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
У відповідності до ст.12 КК України, злочин, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості (на день ухвалення вироку).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.09.2020 року.
До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 10.04.2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
За час перебування в державній установі «Бахмутській виправній колонії (№6)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.
З 03.11.2020 року відбував міру кримінального покарання у вигляді позбавлення волі в державній установі «Торецька виправна колонія (№2)». За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 за час перебування в державній установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався. В жодному разі не заохочувався.
Відповідно до довідки медичної частини №218 від 08.06.2022 року засуджений ОСОБА_5 працездатний з раціональним працевлаштуванням, перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта УВП, на даний час стан здоров`я засудженого задовільний.
Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №204-22 від 06.06.2022 року, а також особової справи встановлено, що з часу прибуття до державної установи і по даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучається у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до адміністрації установи не звертався.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 09.06.2022 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_7 встановлено, що засуджений безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем, належних висновків для себе не робить. По відношенню інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу не виявляє. Відповідно до статей 110 та 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними. Взаємовідносини із рідними добрі. Згідно з вироком суду вину у вчиненому злочині визнав.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписки з протоколів №3 від 23.04.2022 року засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 станом на 23.04.2022 року дотримується вимог режиму в/п.
Крім того на засіданнях комісії установ розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 заохочувальної норми законодавства. За результатами розгляду було прийнято наступні рішення:
12.10.2021 року - відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення (Витяг з протоколу №29 від 12.10.2021 року засідання комісії ДУ «Торецька виправна колонія (№2)»);
28.04.2022 року - відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення (Витяг з протоколу №8 від 28.04.2022 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».
Згідно ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ре соціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ре соціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК).
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, а тому приходить до висновку, що останній на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України, як «став на шлях виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
На підставі ст.ст.57, 82 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1
Повний текст ухвали складено 30.06.2022 року