Справа № 522/3029/22
Провадження № 1-кс/522/1360/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників підозрюваного: адвоката ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, постійного місця роботи не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України, -

УСТАНОВИВ:
В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000204 від 28.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме ризики: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні та знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. А завершити досудове розслідування до строку дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного не представляється можливим, оскільки необхідно ще виконати ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного у клопотанні, вбачається, що ОСОБА_6 , 28.07.2021 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 255 КК України створення, керівництво злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

28.07.2021 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2021 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, строком до 25.09.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без можливості внесення застави, строком до 21.11.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без можливості внесення застави, строком до 24.12.2021 року.

22.12.2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 28.01.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладеними на нього зобов`язаннями.

На ухвалу слідчого судді від 22.12.2021 прокурором подано апеляційну скаргу.

Слідчий зазначає, що у зв`язку з неодноразовими порушеннями ОСОБА_6 умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладених на нього ухвалою слідчого судді від 22.12.2021 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором подано слідчому судді Київського районного суду м. Одеси клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, у задоволенні якого ухвалою слідчого судді від 27.01.2022 відмовлено без застосування будь-якого запобіжного заходу.

На ухвалу слідчого судді від 27.01.2022 прокурором також подано апеляційну скаргу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим у вказаній статті.

Однак, органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 під час дії запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді від 22.12.2021, неодноразово порушив цілодобовий домашній арешт та злісно не виконував покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В клопотанні слідчим зазначені наступні обставини: Одеським апеляційним судом на 11:00 год. 29 грудня 2021 року призначено судове засідання щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Майже за годину до судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги прокурора в Одеському апеляційному суді, тобто 29 грудня 2021 року у 09:50 год. підозрюваний ОСОБА_6 , який повинен був приймати участь у вказаному судовому засіданні, пройшов дослідження на виявлення Антигену Covid-19 у медичному закладі «Odrex» та у судове засідання не з`явився, мотивуючи виявленням у нього захворювання Covid-19. При цьому підозрюваний ОСОБА_6 не надав слідчому та прокурору будь-якої медичної документації щодо стану свого здоров`я.

У зв`язку з неявкою підозрюваного ОСОБА_6 у судове засідання, розгляд зазначеної апеляційної скарги прокурора перенесений на 10:10 год. 12.01.2022 року.

Далі, 10.01.2022 року підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до слідчого з заявою про надання дозволу залишити адресу, за якою він відбуває цілодобовий домашній арешт, а саме: АДРЕСА_2 , 10 січня 2022 року у період часу з 11:00 год. до 14:00 год., з метою відвідування медичного закладу «Odrex», у зв`язку з тим, що у нього виявлені ознаки захворювання на Covid-19 та виникла потреба у повторній здачі тесту на наявність чи відсутність у нього ознак Covid-19.

Так як підозрюваний ОСОБА_6 не надав органу досудового розслідування підтверджуючих документів щодо стану свого здоров`я та необхідності проходження будь-яких медичних обстежень, слідчий відмовив йому в наданні дозволу залишити адресу, за якою він відбував цілодобовий домашній арешт.

Проте, майже за півтори години до судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги прокурора в Одеському апеляційному суді, тобто 12.01.2022 року о 08:30 год. підозрюваний ОСОБА_6 , порушуючи заборону цілодобово залишати своє житло, не повідомивши та без дозволу слідчого або прокурора, залишив адресу, за якою він відбуває цілодобовий домашній арешт, а саме: АДРЕСА_2 та самостійно звернувся до прийомного відділення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26, зі скаргами на інтенсивний біль у животі. У той же день ОСОБА_6 госпіталізований до відділення інвазивних методів діагностики та лікування з попереднім діагнозом гострий панкреатит для проведення консервативної терапії (стабілізації стану) та виконання дообстеження. При цьому при госпіталізації ОСОБА_6 черговому лікарю не надав результати дослідження на виявлення Антигену Covid-19 від 29.12.2021 та не повідомив про можливість свого захворювання на Covid-19.

Далі, підозрюваний ОСОБА_6 вдруге не з`явився на виклик до Одеського апеляціного суду на розгляд апеляційної скарги прокурора, призначений на 12.01.2022 року, в телефонному режимі повідомивши свого захисника адвоката ОСОБА_4 про нібито ускладнення перебігу хвороби на Коронавірус, у зв`язку з чим, мотивуючи недопущенням поширення інфекційної хвороби, клопотав про перенесення судового засідання, яке було перенесено на 26.01.2022 року.

Продовжуючи порушувати застосований запобіжний захід та не виконувати покладений на нього процесуальний обов`язок щодо явки на першу вимогу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду підозрюваний ОСОБА_6 у черговий раз не з`явився у судове засідання до Одеського апеляційного суду. При цьому, його захисник ОСОБА_5 повідомив, що підозрюваний начебто госпіталізований до КНП «МКЛ № 10» ОМР, не надавши будь-яких документів, що можуть підтверджувати вказані обставини та поважність причин неявки на виклик суду. Однак, колегією суддів відкладено судове засідання на 10.02.2022 з огляду на те, що апеляційна скарга в будь-якому випадку не може бути розглянута за відсутності ОСОБА_6 , оскільки у ній ставиться питання про погіршення становища підозрюваного.

У свою чергу, згідно довідки КНП «МКЛ № 10» ОМР від 26.01.2022, ОСОБА_6 у цей день звернувся до медичного закладу, однак показань до його госпіталізації не встановлено, що, на думку слідчого, в чергове підтверджує неправдивість обставин поважності неявки на виклик до суду та вказує на ухилення від виконання процесуальних обов`язків з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 не здав до відповідних органів державної влади (слідчому, прокурору) на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та не надав слідчому, прокурору підтвердження щодо здачі зазначених документів до відповідного територіального відділення ДМС України, що надає йому змогу безперешкодно покинути межі території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на вказує на наявність та доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні зроблений висновок, що підозрюваний ОСОБА_6 тричі не з`явився під оманливим приводом на виклик до Одеського апеляційного суду, штучно створюючи поважні причини для неприбуття, умисно затягнув розгляд апеляційної скарги прокурора та прийняття рішення Одеським апеляційним судом, своєчасно не повідомив слідчого та прокурора про порушення цілодобового домашнього арешту, оскільки самовільно, без дозволу покидав місце мешкання (відбування цілодового домашнього арешту), про подальшу госпіталізацію 12.01.2022 до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР», про звернення 26.01.2022 до КНП «МКЛ № 10» ОМР, не здав слідчому, прокурору на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та не надав слідчому, прокурору підтвердження щодо здачі зазначених документів до відповідного територіального відділення ДМС України.

Вищевказані обставини, на думку слідчого, свідчать про те, що ОСОБА_6 , який підозрюється в організації вчинення злочинів, передбачених ст. 190 КК України (шахрайство) у складі злочинної організації, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, використовує отриманий досвід під час вчинення цих злочинів задля вчинення умисних цілеспрямованих оманливих дій, направлених на ухилення від виконання покладених на нього як підозрюваного обов`язків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, а також ще раз доводять, що він на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та має схильність і наміри, направлені на вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

На думку слідчого, зазначені обставини свідчать про наявність та обгрунтованість існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів, встановлених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України.

У клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 , порушивши цілодобовий домашній арешт та злісно не виконуючи покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, фактично переховується від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Слідчий зазначає, що при цьому, необхідно врахувати суворість можливого покарання ОСОБА_6 , наслідки кримінального правопорушення для суспільства, пов`язані з бажанням підозрюваного, не зважаючи на тяжкість покарання, отримати незаконний дохід від противоправної діяльності злочинної організації, а також обставини інкримінованих останньому кримінальних правопорушень та здобутих на їх підтвердження доказів, які вказують, що саме ОСОБА_6 є організатором та керівником злочинної організації «Колл-центр», оскільки вживав заходів організаційного характеру, що полягали в об`єднанні та координації дій інших співучасників і спрямуванні спільного умислу на систематичне вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів на протязі тривалого часу; виконував функції загального керівництва в цій злочинній організації, встановлював правила поведінки та контролював дотримання учасниками дисципліни (наприклад, приймав рішення про зменшення винагороди за поганий результат або його відсутність протягом тижня); організував підшукування та пристосування засобів та знарядь для вчинення злочинів у вигляді комп`ютерної техніки та використання спеціального програмного забезпечення (SIP-телефонії); приймав рішення про надання дозволу на вступ до складу злочинної організації співучасників безпосередніх виконавців злочинів, проведення їх загальних інструктажів, налагодження зв`язку між ними та застосування заходів конспірації шляхом використання закритих груп у мессенджері «telegram», забезпечення інформацією, необхідною для вчинення злочинів (т.зв. «спічі» з чітким та поетапним переліком фраз, вживаних під час розмов з потерпілими, списки номерів телефонів власників карткових рахунків, їх ПІБ, місць проживання тощо, номери банківських рахунків, віртуальні рахунки електронних WEB-сервісів (наприклад Megogo) та мобільних операторів, які належать та контролюються іншими наразі невстановленими членами цієї злочинної організації).

У клопотанні зазначено, про те, що, у зв`язку із тим, що досудовим слідством не встановлені всі речові докази, які можуть підтвердити його причетність до скоєння вказаного кримінального правопорушення та/або інших правопорушень, а також перебування на свободі найнаближеного до ОСОБА_6 у ієрархії злочинної організації свіорганізатора ОСОБА_8 , та інших учасників ЗО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (матеріали кримінального провадження щодо яких виділено в окреме провадження у зв`язку з розшуком), а також інших невстановлених осіб, на даний момент, ОСОБА_6 , який є організатором злочинної організації, неодноразово порушивши цілодобовий домашній арешт та злісно не виконуючи покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, безпосередньо або через інших осіб, може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний, порушивши цілодобовий домашній арешт та злісно не виконуючи покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, може незаконного впливати на вже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано, для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані.

Обґрунтовуючи наявність та доведеність цього ризику, слідчий вказує на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, підозрюваними (обвинуваченими), а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим, прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обгрунтовувати свої висновки лище на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ст.ст. 23, 95 КПК України).

Зокрема, є свідки, потерпілі та інші підозрювані, з якими ОСОБА_6 безпосередньо знайомий, йому відомі їх анкетні дані, місця проживання, інформація відносно рідних, батьків, малолітніх дітей, при цьому, перебуваючи на свободі, підозрюваний матиме можливість здійснювати вплив на цих осіб з метою зміни ними показань, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, на переконання сторони обвинувачення, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, необхідно враховувати вплив ОСОБА_6 , як організатора та керівника злочинної організації «Колл-центр», на перебіг кримінального провадження та можливість не досягнення його цілей під час застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, завдяки якому підозрюваний ОСОБА_6 , фактично перебуваючи на свободі, навіть під домашнім арештом, має змогу неконтрольовано використовувати засоби комунікації (телефонний зв`язок, месенджери) з іншими учасниками кримінального провадження, та завдяки своєму авторитету, якостям лідера та організаторським здібностям, може вплинути на зміну показань свідків обвинувачення, серед яких суттєва кількість працівників керованого ним «Колл-центру», що у будь-якому випадку свідчить про наявність та доведеність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також пов`язану з цим можливість ухилення у подальшому від кримінальної відповідальності не лише самого організатора, а й інших структурно наближених до нього учасників цієї злочинної організації, які виконували керівничі функції.

Також, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_6 , порушивши цілодобовий домашній арешт та злісно не виконуючи покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може переховуватися від органів досудового розслідування, суду та впливати на показання свідків, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, у клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно ніде не працевлаштований, засоби його існування не відомі, разом з тим інкриміновані йому злочини є корисливими, вчинялися протягом тривалого часу, що у сукупності вказує на системність злочинної діяльності, неодноразово порушував цілодобовий домашній арешт та злісно не виконував покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, може вчинити у подальшому інше кримінальне правопорушення задля задоволення потреб життєдіяльності, що у сукупності свідчить по наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Зазначене у своїй сукупності вказує на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зі спливом часу лише збільшилися та продовжують існувати, а саме:

- підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні;

- враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, невідворотність та суворість покарання, може почати переховуватись від органів д/с розслідування або суду з метою уникнення покарання;

- знаходячись на свободі може підтримувати зв`язок з іншими співучасниками, місцезнаходження яких на теперішній час не встановлено, надавати їм інформацію про хід досудового розслідування, чим буде чинити перешкоди слідству;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Все вищевикладене у сукупності, на думку слідства, свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та обмеження його конституційних прав, у зв`язку з наявністю та обґрунтованістю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, порушенням ним цілодобового домашнього арешту та злісного невиконання покладених на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язків, не суперечать вимогам ст. 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 о покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, останньому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі. Зазначив, що з ГУДМС в Одеській області на адресу прокуратури надійшла відповідь на запит, в якому вказано, що станом на 26.01.2022 року ОСОБА_6 для здачі закордонного паспорту для зберігання не звертався, що також свідчить про не виконання покладених на нього обов`язків ухвалою слідчого судді Київського районного суду. Вказав, що ОСОБА_6 також не з`являвся на виклики до суду апеляційної інстанції, для розгляду поданої прокурором апеляційної скарги. На запитання слідчого судді, зазначив, що у період з 26.01.2022 року по день розгляду клопотання ОСОБА_6 слідчим для проведення будь-яких слідчих дій не викликався.

Захисники підозрюваного в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що на даний час відсутня потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки пред`явлене повідомлення про підозру необґрунтоване, а ризики, на які посилається прокурор у клопотанні відсутні. На спростування доводів прокурора, надали копії довідок для долучення до матеріалів справи, та оригінали для огляду у судовому засідання, які на думку сторони захисту підтверджують поважність неявки їх підзахисного до суду та спростовують порушення вимог ухвали, якою обрано запобіжний захід.

Адвокат ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_6 є громадянином України, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує разом із своєю цивільною дружиною (матір`ю дитини), а отже має щільні соціальні зв`язки. До затримання підзахисний працював, в тому числі в ПП «РОЛЛАНД» на посаді водія-експедитора.

Вказав, що прокурором не враховано стан здоров`я підзахисного, а саме наявність в нього з дитинства тяжких захворювань, перебіг яких ускладнився через перебування в умовах ОСІ, а саме хронічний панкреатит, гострий ерозивний гастрит, дуоденіт та ін.

Зазначив, що 28.12.2021 року паспорт для виїзду за кордон ОСОБА_6 здано адвокатом до ГУ ДМС України в Одеській області, що підтверджується супровідним листом адвоката від 24.12.2021 року та листом ГУ ДМС України в Одеській області від 02.02.2022 №1174/1/5101-22/5100.4.3/112-22. Таким чином на його думку зазначений в ухвалі слідчого судді обов`язок щодо здачі паспорта для виїзду за кордон підзахисного виконано його захисником через заборону підзахисному цілодобово залишати місце проживання.

У зв`язку з викладеним просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника, підтвердив, що проживає разом із цивільною дружиною у м. Дніпро за місцем реєстрації, та має на утриманні малолітню дитину. В даний час здійснює волонтерську допомогу, у зв`язку з воєнним станом у країні, про що надав відповідні документи.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід з наступних підстав.
В судовому засіданні установлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000204 від 28.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.190 КК України, за фактом вчинення злочинів за обставин, викладених у клопотанні слідчого.

28.07.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 1 ст. 255 КК України створення, керівництво злочинною організацією; та за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією .

28.07.2021 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2021 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави, строком до 25.09.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без можливості внесення застави, строком до 21.11.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , без можливості внесення застави, строком до 24.12.2021 року.

22.12.2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 28.01.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладеними на нього зобов`язаннями.

Далі слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_6 порушив цілодобовий домашній арешт без дозволу та відома слідчого і прокурора у невідомий час самостійно покинув місце мешкання, за яким повинен був відбувати цілодобовий домашній арешт та злісно не виконує покладені на нього ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 обов`язки, а саме: порушив заборону цілодобового перебування у житлі за адресою: АДРЕСА_2 ; прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора та слідчого судді чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді від 27.01.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року з домашнього арешту на тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором не доведено необхідності для зміни підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не доведено умисне порушення підозрюваним його умов.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор пославсяся на незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, оскільки слідчим суддею не враховано, що підозрюваний порушує застосований відносно нього цілодобовий домашній арешт, та не виконує покладені на нього обов`язки.

Ухвалою Одеського Апеляційного суду від 22.03.2022 року апеляційну скаргу з доповненнями прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року, відмовлено у зміні запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Таким чином, доводи захисника про те, що стороною обвинувачення у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 о складено та погоджено повідомлення про підозру, за відсутності достатніх доказів для підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень не доведені у судовому засіданні.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Доводи захисника про відсутність доказів, які вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даній стадії досудового розслідування, суд не має права вдаватись до дослідження доказів на предмет їх допустимості, належності та достатності для визнання особи винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки не розглядає справу по суті обвинувачення.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Оцінка допустимості та належності доказів, з урахуванням положень ст.ст. 89, 94 КПК, буде надана судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження по суті. При цьому, доказів щодо існування підстав, які передбачені в ч.2 ст.87 КПК, для визнання недопустимими доказів на підтвердження обгрутовангості підозри, стороною захисту апеляційному суду не надано, а колегією суддів не встановлено.

Тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим, а його застосування не обґрунтоване належним чином.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує разом із своєю цивільною дружиною, до затримання підзахисний працював, в тому числі в ПП «РОЛЛАНД» на посаді водія-експедитора, в даний час здійснює волонтерську допомогу, у зв`язку із воєнним станом у країні.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Доводи прокурора про існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд визнає непереконливими, а зазначений ризик, на думку суду, є мінімальним, з огляду на те, що в умовах введеного на території України воєнного стану, не зможе виїхати за її територію.

Ризик можливого тиску підозрюваного на свідків та інших учасників кримінального провадження, з урахуванням відсутності в матеріалах провадження про те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР, таких дій з боку підозрюваного зафіксовано не було, слідчий суддя визнає недоведеним.

Крім того, слідчий суддя враховує обставини, які досліджені та надана ним оцінка Одеським апеляційним судом в ухвалі від 22 березня 2022 року під час перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2022 року, та на які зараз посилається слідчий та прокурор обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу. Зокрема: «Разом з тим, враховуючи конкретні обставин справи, слідчий суддя не погодився з доводами клопотання слідчого про необхідність зміни підозрюваному запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведено існування для цього підстав, та прийшов до висновку, що мета заходу забезпечення кримінального провадження на теперішній час в повній мірі досягається застосованим до підозрюваного запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту.

В оскарженій ухвалі слідчим суддею зазначено, що факт неявки підозрюваного у судові засідання Одеського апеляційного суду з метою затягування розгляду справи прокурором не доведені .

Також слідчим суддею вірно зазначено, що на підтвердження поважності причин неявки підозрюваного в матеріалах справи наявні відповідні медичні довідки від 29.12.2022 року (т.3 а.с.37) та від 12.01.2022 року (т.3, а.с.35, 36). Крім того, враховано, що в матеріалах наданих прокурором наявна заява підозрюваного з проханням надати можливість проходження медичного обстеження у зв`язку зі станом здоров`я, на яку останньому відмовлено, але з яких причин не зрозуміло, оскільки через погану якість копії листа вказану обставину неможливо дослідити (т.3 а.с.40).

В оскарженій ухвалі слідчий суддя зазначив, що з урахуванням наданих прокурором в обґрунтування клопотання документів, не зрозумілим є посилання на не повідомлення підозрюваним слідчого, прокурора про порушення умов домашнього арешту та зміну свого місця проживання.

Також, при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному, слідчим суддею перевірено посилання слідчого на те, що підозрюваний не здав на зберігання до відповідних органів державної влади (слідчому, прокурору, до органів Державної міграційної Служби України) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та на протязі всього часу дії ухвали слідчого судді від 22.12.2021 року не надав слідчому, прокурору підтвердження виконання цього обов`язку (щодо здачі цих документів на зберігання органам Державної міграційної Служби України), покладеного на нього ухвалою слідчого судді від 22.12.2021 року. Водночас, слідчім суддею враховано, що в судовому засіданні захисником надано копію супровідного листа (з відміткою ГУ ДМС в Одеській області від 28.12.2021 року) про прийняття на зберігання закордонного паспорту підозрюваного.

Доводи прокурора про доведеність існування підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою колегія суддів вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Апеляційний суд враховує, що матеріали справи, зокрема довідки Медичного дому «Odrex» від 29.12.2021 року, довідка Одеської обласної клінічної лікарні від 12.01.2022 року, довідка КПН «Одеська обласна клінічна лікарня «ООР» від 12.01.2022 року, довідка КНП «Міська клінічна лікарня №10» від 26.01.2022 року, виписка №639 із медичної картки стаціонарного хворого 12.01.2022/17.01.2022 року (т.3 а.с.35, 37, 38, 42, 56, 58-59, 79) підтверджують факт хвороби та проходження лікування підозрюваного ОСОБА_6 в медичних закладах.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява підозрюваного ОСОБА_6 від 10.01.2022 року, в якій останній повідомляє слідчого про його хворобу, просить надати дозвіл залишити місце проживання 10.01.2022 року в період часу з 11:00 год. до 14:00 год. у зв`язку із виниклою необхідністю медичного обстеження в медичному закладі «Odrex», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд.69/71 (т.3 а.с.39).

Однак, заступником начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 листом від 10.01.2022 року захиснику ОСОБА_4 надана відповідь про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 , без відповідного обґрунтування.

Більш того, в самій апеляційній скарзі прокурор вказує про відому йому інформацію, що 29.12.2021 року, 12.01.2022 року, 26.01.2022 року, 27.01.2022 року підозрюваний перебував у лікарні, що підтверджується довідками та інформаціями медичних установ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що документально підтверджений факт хвороби підозрюваного ОСОБА_6 , повідомлення останнім слідчого про його хворобу, необхідність медичного обстеження та лікування, а в подальшому перебування підозрюваного на лікуванні в медичних закладах, не є тими обставинами, які б свідчили про умисні дії підозрюваного спрямовані на порушення покладених на нього процесуальних обов`язків в період дії ухвали слідчого судді про застосування цілодобового домашнього арешту, та не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Щодо доводів прокурора про не надання оцінки слідчим суддею відповіді ГУ ДМС в Одеській області від 26.01.2022 року, копію якого долучено прокурором в судовому засіданні, про те, що ОСОБА_6 не звертався з питань здачі на зберігання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, апеляційним судом встановлено наступне.

Розглядаючи клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному, слідчим суддею однією з обставин, що перевірялась, є виконання підозрюваним накладеного на нього ухвалою слідчого судді від 22.12.2021 року обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

При постановленні оскарженого рішення, слідчим суддею враховано надану захисником ОСОБА_4 заяву від 24.12.2021 року за його підписом, адресовану Головному управлінню ДМС в Одеській області, на виконання ухвали від 22.12.2021 року, про передання на зберігання паспорту ОСОБА_6 . В додатку до заяви вказано долучення паспорта ОСОБА_6 для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 21.08.2017 року органом 1216. Факт отримання заяви із додатком Головним управлінням ДМС в Одеській області підтверджено відповідним штампом вхідної кореспонденції із проставленням дати отримання документу 28.12.2021 року (т.3 а.с.73).

Таким чином, ні у слідчого судді, ні у колегії суддів відсутні дані, які б спростували виконання підозрюваним обов`язку здати закордонний паспорт.

Посилання прокурора на повідомлення ГУ ДМС України в Одеській області від 26.01.2022 року про те, що ОСОБА_6 з питань здачі на зберігання паспорта громадянина України для виїзду за кордон не звертався, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки копію вказаного повідомлення належним чином не завірено, та вказано інформацію щодо перевірки стосовно звернення саме ОСОБА_6 , в той час як згідно заяви захисника від 24.12.2021 року, заявником є адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного, що можливо і послугувало суперечливості даних у вказаних документах, що у разі необхідності має бути перевірено органом досудового розслідування.

Доводи прокурора на те, що оскарженою ухвалою взагалі не застосовано будь-якого запобіжного заходу, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки предметом розгляду слідчого судді було саме перевірка наявності підстав щодо зміни раніше вже обраного запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 згідно інформації захисника не може дістатись до судового засідання до м. Одеси з м. Дніпро, де останній проходив лікування, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, та у прокурора відсутня можливість забезпечити участь підозрюваного в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд позбавлений можливості розглянути питання про застосування більш суворого запобіжного заходу за відсутністю підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі доведеності існування факту ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор не позбавлені права звернутися до слідчого судді у передбаченому законом порядку з клопотанням про обрання/зміну підозрюваному запобіжного заходу.».

Крім того, слідчий суддя враховує, що 28.12.2021 року паспорт для виїзду за кордон ОСОБА_6 здано адвокатом до ГУ ДМС України в Одеській області, що підтверджується супровідним листом адвоката від 24.12.2021 року та листом ГУ ДМС України в Одеській області від 02.02.2022 №1174/1/5101-22/5100.4.3/112-22. Таким чином на його думку зазначений в ухвалі слідчого судді обов`язок щодо здачі паспорта для виїзду за кордон підзахисного виконано його захисником через заборону підзахисному цілодобово залишати місце проживання.

Також стороною захисту доведена поважність неявки підозрюваного на судове засідання, призначене 28.02.2022 року, тому як належними доказами підтверджується перебування підозрюваного на лікуванні на стаціонарі з 21.02.2022 року по 01.03.2022 року.

Таким чином, вказані обставини, встановлені апеляційним судом та слідчим суддею під час розгляду клопотання, дають підстави стверджувати, що підозрюваний не вживав спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, а також не вчиняв дій, направлених на здійснення тиску на учасників кримінального провадження, знищення або спотворення доказів, або в інший спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню.

Стороною захисту, у судовому засіданні також доведено, що з`явлення за викликом слідчого підзахисного підтверджується наявними в матеріалах справи корінцями повісток про виклик, отриманих підзахисним ОСОБА_6 особисто 15.02.2022 року. Після введення військового стану на території України орган досудового розслідування підзахисного не викликав, про що також підтвердив прокурор у судовому засіданні.

Сповіщення слідчого про госпіталізацію підзахисного здійснювалось стороною захисту шляхом надання відповідної медичної документації слідчому у паперовому вигляді, про що свідчать відповідні супровідні листи від 13.01.2022, 09.02.2022, 10.02.2022, 18.02.2022, 21.02.2022, які долучені до матеріалів справи.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування виключити в повній мірі неможливо, але він є мінімальним, а існування решти ризиків прокурором не доведено.

З урахуванням наведених обставин слідчий суддя вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, працю передбачених Конституцією України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає, та прокурором не доведено.

Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри можливої причетності ОСОБА_6 у вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, але із здійсненням контролю з боку правоохоронних органів за його поведінкою, а також із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, слідчий суддя вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на сьогоднішній час, в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, актуальність перебування ОСОБА_6 під вартою не є нагальною потребою.

На думку слідчого судді, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на свободу, закріпленим Конституцією України, а також з його правом на захист держави в умовах воєнного стану.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 179, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим або прокурором в даному кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту обрання запобіжного заходу, тобто з 31.03.2022 року.

Строк дії, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, становить до 30 травня 2022 року.

Повідомити підозрюваного письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1