Провадження № 1-кп/947/179/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001313 від 08.08.2021 року, відносноОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.02.2016 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-25.04.2017 року Біляївським районним судом міста Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України 6 місяців. 29.08.2019 року на підставі ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчуга Полтавської області в порядку ст. 107 КК України, звільнений умовно достроково від відбування покарання, з не відбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 11 днів.
-29.09.2021 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі (вирок не набрав чинності);

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 07.08.2021 року, в період часу з 16:49 до 17:02, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ТАВРІЯ В», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ТАВРІЯ В», у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно взяв з полиці стелажу магазину товар, що належить ТОВ «ТАВРІЯ В», а саме:сумку багаторазову, сірого кольору з наявним на ній маркуванням магазину «ТАВРІЯ В», розміром 350х400 мм, вартістю 11 гривень 90 копійок. Після чого, ОСОБА_5 прослідував до стелажів магазину, з полиць яких таємно взяв товар, що належить ТОВ «ТАВРІЯ В», а саме: 16 одиниць м`яких упаковок кави «Нескафе Голд», вагою 165 г кожна, вартістю 145 гривень 74 копійки за одиницю, загальною вартістю 2331 гривня 84 копійки та сховав товар до багаторазової сумки,сірого кольору з маркуванням магазину «ТАВРІЯ В»

Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 , вважав за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, а саме таємного викрадення чужого майна ТОВ «ТАВРІЯ В» на загальну суму 2343 гривні 74 копійки, швидко направився в сторону виходу з магазину, оминув касову зону, не розраховуючись за товар, перетнув магнітну рамку та не покидаючи приміщення ТОВ «ТАВРІЯ В», був зупинений працівником охорони.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 07.08.2021 року знаходився в приміщенні магазину ТОВ «ТАВРІЯ В», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1 в якому взяв сумку з полиці, до якої поклав 16 упаковок кави, і не розрахувавшись за товар, оминув касову зону намагався зникнути з викраденим товаром, але був зупинений працівниками магазину. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як встановлено судом на час розгляду кримінального провадження за № 0001313 від 08.08.2021 року, вирок Київського районного суду міста Одеси від 29.09.2021 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки не вступив в законну силу, тому при призначення покарання ОСОБА_5 за цим вироком, суд не застосовує вимоги ст. 70,71,72 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченомуОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченомуОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин які пом`якшують і обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий на вчинення умисних злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини свідчать про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_5 на вчинення злочинів і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання у вигляді арешту, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді арешту буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяців в арештному будинку.
Строк відбування покарання рахувати з часу поміщення ОСОБА_5 до арештного будинку в порядку виконання зазначеного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0001313 від 08.08.2021 року, не обирався.

Речові докази: вважати повернутими власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1