ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/406/22 Справа № 205/7919/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000780 за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працює на посаді робітника реалізації ритуальних послуг КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27 ч. 3, ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року, було частково задоволено клопотання старшого слідчого ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 48 днів, до 01 квітня 2022 року.
Визначено розмір застави у сумі 99 240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, ОСОБА_9 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, чим підтверджено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, прокурором підтверджено, що ОСОБА_9 після отримання підозри у вчинені кримінального правопорушення до відділення поліції не з`являвся, на робочому місці не з`являвся, за місцем реєстрації не проживав, що в судовому засіданні також підтвердив сам підозрюваний, який пояснив, що з цих підстав проживав у іншому місці, у зв`язку з чим 06.09.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено, а ОСОБА_9 оголошено в розшук, та на підставі ухвали слідчого судді його було затримано.
Слідчий суддя зазначив, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не доведений, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_9 якимось чином намагався або може здійснити незаконний вплив на свідків, а прокурором вказаних відомостей не надано.
Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має двох неповнолітніх дітей, що підтверджується долученими документами до матеріалів клопотання, тобто має стійкі соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, до кримінальної відповідальності притягується вперше, тому вважав за доцільне визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 99 240 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 01 квітня 2022 року, із застосуванням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 598 250 гривень.
Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.
Вказує, що слідчим суддею не враховано обставин вказаного кримінального провадження.
На думку апелянта, слідчий суддя не зазначив встановлені судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, що подано стороною обвинувачення, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_9 усвідомлює невідворотність покарання за вчинені ним кримінального правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Також відомо, що ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживає. Отже він має законні підстави повернутись та проживати на території, де безперешкодно може переховуватись від органів досудового слідства, прокуратури та суду, з метою уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, адже за місцем свого проживання не зареєстрований.
Крім того, вказує, що 26.08.2021 ОСОБА_9 було допитано в якості підозрюваного, та повідомлено, про те, що останньому необхідно з`явитись до слідчого 27.08.2021 для отримання клопотання про застосування запобіжного заходу відносно останнього. Незважаючи на це ОСОБА_9 до слідчого не з`явився та почав переховуватись від органів досудового розслідування. За місце реєстрації останній був відсутній, на робочому місці не з`являвся. 06.09.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000780 від 27.08.2021 було зупинено, а ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено в розшук.
Крім того, останній вчинив корупційне протиправне діяння, а враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованої території, останній може покинути території Дніпропетровської області та України.
Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_9 відомі особисті дані та місце проживання свідка у даному кримінальному провадженніа тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків, з боку підозрюваного або його знайомих, підлеглих, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди за надання неправдивих свідчень на свою користь, в тому числі знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання вказаних осіб.
Крім того, ОСОБА_9 вів облік поховань у тому числі із зазначенням осіб, які безпосередньо займались організацією поховань, а отже з яких останній вимагав та отримував неправомірну вигоду, що дає змогу незаконно впливати на них шляхом погроз та вмовлянь з метою схилення свідків до зміни показів або відмови від показів, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню.
Зазначає, що слідчий суддя не врахував, що випадок із ОСОБА_9 становить значно вищий ступінь суспільної небезпеки в діях останнього, а також враховуючи специфіку кримінального правопорушення а також суспільний інтерес, враховуючи, а тому є виключним випадком призначення застави поза встановленим ст. 182 КПК України розміром, що свідчить про те, що ОСОБА_9 має можливість сплатити посильний для нього розмір застави, із врахуванням його майнового стану.
Таким чином необхідно визначити розмір застави не менше ніж 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та є помірним для нього.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також підозрюваного та його захисника, які заперечували щодо її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів справи вбачається, в провадженні СВ відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000780, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , призначено на посаду робітника ритуальних послуг комунального підприємства Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради наказом №8-вк від 03.06.2020, затвердженого директором комунального підприємства Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради ОСОБА_11 . Згідно з наказом №26-вк від 06.04.2021 про виконання додаткової роботи за суміщенням у зв`язку із відсутністю ОСОБА_12 (Заступник начальника дільниці) та відповідно домовленості на підставі ст. 21 і 105 КЗпП України ОСОБА_9 доручено додаткову роботу за посадою Заступника начальника дільниці виробничої дільниці №6 з реалізації ритуальних послуг за додаткову оплату.
Посадовою інструкцією заступника начальника до виробничої дільниці з реалізації ритуальних послуг КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради, затвердженої 03.05.2020 директором КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради ОСОБА_11 , на підставі якої ОСОБА_12 здійснював свою діяльність, передбачено: заступник начальника дільниці належить до професійної групи керівники ; заступнику начальника дільниці безпосередньо підпорядковані робітники ритуальних послуг, прибиральники територій та сторожі; заступник начальника дільниці самостійно керує виробничою діяльністю в межах визначених цією посадовою інструкцією; Окрім того, відповідно до вказаної посадової інструкції ОСОБА_12 має наступні права та обов`язки: заступник начальника дільниці керує роботами, пов`язаними з похованням; визначає місця поховання; перевіряє правильність оформлення документів і дає громадянам дозвіл на поховання та встановлення намогильних споруд (за наявності відповідного дозволу начальника дільниці); веде в установленому порядку облік поховань; контролює облік робочого часу робітників ритуальних послуг, прибиральників території та сторожів; аналізує та відповідає за результати виробничої діяльності підлеглих працівників; систематично здійснює контроль за: станом охорони праці, дотриманням трудової дисципліни підпорядкованих працівників; контролює виробничу та трудову дисципліну, розпорядок робочого дня, виконання поставлених завдань підлеглими працівникам та виконання ними правил охорони праці та техніки безпеки; знає і виконує вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт; заступник начальника дільниці має право здійснювати свою діяльність в межах завдань надання ритуальних послуг організації: приймає участь у виробничих нарадах, на яких розглядаються питання, які стосуються його компетенції на безпечні та нешкідливі умови праці для себе та підпорядкованих працівників; на навчання в сфері професійної підготовки.
Таким чином, відповідно до службових обов`язків ОСОБА_9 є особою, яка тимчасово обіймає в Комунальному підприємстві Дніпровської міської ради посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у зв`язку з чим в силу п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що начальник дільниці до виробничої дільниці №6 з реалізації ритуальних послуг КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради з 04.06.2020 року ОСОБА_13 , перебуваючи на вищезазначеній посаді, виконуючи свої посадові інструкції, зробив для себе висновок, що мешканці м. Дніпра, звертаючись з метою поховання на кладовище перебувають у складному емоційному стані, пов`язаному із втратою близьких людей, у зв`язку з чим не можуть об`єктивно оцінювати ситуацію з ціноутворенням на необхідний мінімум ритуальних послуг та особи, найчастіше обмежені у часі через невідворотні біологічні процеси з тілом померлого, зробив для себе висновок, що існує реальна можливість, користуючись необізнаністю населення м. Дніпра та вищезазначеними обставинами, систематично отримувати неправомірну вигоду шляхом значного завищення вартості на ритуальні послуги з поховання, а саме за викопування ями та виділення місця для поховання. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_13 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці вступив у злочинну змову зі службовими особами КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради, а саме заступником начальника до виробничої дільниці №6 ОСОБА_12 та робітником ритуальних послуг до виробничої дільниці №5 ОСОБА_9 на період тимчасового виконання ним обов`язків заступника начальника до виробничої дільниці №6, з метою особистого збагачення. ОСОБА_13 розподілив ролі між учасниками злочинної схеми таким чином, що самостійно встановив порядок цін на необхідний мінімум надання ритуальних послуг із поховання, всупереч діючому Рішенню виконавчого комітету Дніпровської міської ради №628 від 02.06.2020 Про встановлення вартості окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП Міська ритуальна служба ДМР населенню на території м. Дніпра таким чином, що значно завищив існуючі тарифи, при цьому сплачуючи в касу за фактично надані послуги грошові кошти в сумі, визначеній договором-замовленням, а зайво отримані грошові кошти в якості неправомірної вигоди розподілялись між учасниками групи. Інші службові особи КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради в особах ОСОБА_12 та ОСОБА_9 мали оцінювати зовнішні ознаки матеріального становища осіб, які звертаються за послугами та брати грошові кошти сплачені за викопування могильних ям та виділення місця для поховання в межах, визначених ОСОБА_13 , тобто за значно завищеними тарифами , після чого грошові кошти передавати ОСОБА_13 для подальшого розподілення між собою.
Так під час досудового розслідування було встановлено факти систематичного отримання неправомірної вигоди ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_12 за надання ритуальних послуг з поховання, а саме викопування могили, оформлення договору замовлення та оформлення свідоцтва про поховання. Договори замовлення, з початку року до 07.06.2021 у кількості приблизно 340 штук оформлені аналогічно, у кожному пакет послуг є ідентичним та суми у договорах - 1436,03, що дає підстави вважати, що за кожним договором-замовленням існує факт отримання неправомірної вигоди з метою особистого збагачення.
Користуючись наданими їм повноваженнями ОСОБА_13 та інші службові особи КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради в особі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 врахувавши життєві обставини та емоційний стан, в яких опиняються громадяни під час поховання близьких осіб, а також жорстке обмеження у часі при організації поховання та отримання відповідних документів, почали втілювати в життя свій злочинний план, який полягав у вимаганні неправомірної вигоди у громадян при наданні ритуальних послуг на кладовищі Мукачівська-Богуна, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Мукачівська, 210.
Так, будучи достовірно обізнаними про те, що рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №628 від 02.06.2020 Про встановлення вартості окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП Міська ритуальна служба ДМР населенню на території м. Дніпра встановлено вартість ритуальних послуг, які надають комунальним підприємством, начальник дільниці до виробничої дільниці №6 з реалізації ритуальних послуг КП Міська ритуальна служба Дніпровської міської ради ОСОБА_13 , перебуваючи в злочинній змові зі службовими особами КП Міська ритуальна служба в особі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , отримували у громадян, які звертались за отриманням ритуальних послуг на виробничу ділянку №6 (кладовище Мукачівська-Богуна), розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Мукачівська, 210, суми грошових коштів, які значно перевищують сукупну вартість послуг, що надаються (від 5000 до 10000 гривень), при цьому створюючи у людей враження, що без оплати у визначеній ними сумі грошових коштів, отримання послуг з виділення земельних ділянок для поховання та організація поховань на території кладовища Мукачівська-Богуна.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_9 , виразились як в співучасті в одержанні, службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням, так і виразились в одержанні ним, як службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням, що кваліфікується за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
26 серпня 2021 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
14 лютого 2022 року в ході проведення оперативних заходів з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_9 було затримано на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 після отримання підозри у вчинені кримінального правопорушення до відділення поліції не з`являвся, на робочому місці не з`являвся, за місцем реєстрації не проживав.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі Москаленко проти України, Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Слідчий суддя зазначив, що інший ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не доведений, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_9 якимось чином намагався або може здійснити незаконний вплив на свідків, а прокурором вказаних відомостей не надано.
Разом з цим, слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_9 заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка з урахуванням майнового стану підозрюваного та його родини та яка, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини (Нечипорук, Йонкало проти України №42310/04 від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства №12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, Мюррей проти Сполученого Королівства №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання (справа Чеботарь проти Молдови № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_9 до вчинення певних дій, згідно підозри.
При розгляді клопотання слідчим суддею враховані передбачені ст.ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а також дотримані вимоги ст. 194 КПК України, в тому числі й щодо встановлення доведеності прокурором обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_9 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним слідчим суддею суду першої інстанції розміром застави виходячи з наступного.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 грн.
Виходячи з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Разом з цим, ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При розгляді питання щодо визначення розміру застави у цьому судовому провадженні, у відповідності до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд застосовує Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі Мангурас проти Іспанії (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
В апеляційній скарзі прокурор просить постановити ухвалу про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, на його думку, лише такий розмір застави здатний забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Враховуючи, що дії ОСОБА_9 , за вчинення яких йому повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин та з урахуванням вимог ст. 45 КК України, є корупційним злочином, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства. Крім того, внаслідок умисних, незаконних дій підозрюваного ОСОБА_9 підірвано авторитет та престиж органів державної влади серед населення. Наданими матеріали підтверджено, що протиправні дії ОСОБА_9 носять системний характер, підозрюваний у цьому ж кримінальному провадженні вже перебував у розшуку, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Так, відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.
Корупція спотворює моральний стан будь-якого суспільства; порушує соціально-економічні права бідних та незахищених прошарків суспільства; підриває демократію; руйнує верховенство права, яке є основою кожного цивілізованого суспільства; затримує розвиток; та позбавляє суспільство, і зокрема, бідних, переваг вільного та відкритого змагання ( Лімська декларація від 11.09.1997, прийнята на VIII Міжнародній конференції по боротьбі з корупцією, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 7-11 вересня 1997 року).
Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абз.5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010).
Абзацом 2, 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003, ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006, що набрала чинності 01.03.2010 встановлено, що корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав.
Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Доводи сторони захисту з приводу того, що справа направлена до суду, та оскарження ухвали слідчого судді є неактуальною, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, апеляційний суд відповідно до ст. 404 КПК України переглядає ухвалу слідчого судді в рамках апеляційної скарги та перевіряє законність ухвали на момент її винесення.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості злочину, а також з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_9 , та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 598 250 грн., на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням нової ухвали апеляційного суду.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.2, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 01 квітня 2022 року включно.
Встановити заставу у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 598 250 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_9 підлягає звільненню з-під варти.
У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_9 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків може бути застосовано інший запобіжний захід.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4