Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/3571/22
Провадження №1-кп/523/1152/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21.03.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0001337 від 23.09.2021 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

04.12.2018р. Комінтернівським райсудом Одеської області за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185 КК України до 2р. 1м. позбавлення волі, звільнився 04.01.2020р. по відбуттю покарання,

30.11.2021р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 6м. арешту,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених органами досудового розслідування (дізнання) наступних обставин.

В невстановлені органами дізнання день та час, за невстановлених обставин, ОСОБА_4 знаходячись в с. Красносілка Лиманського району Одеської області, маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав, шляхом знахідки особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс, і достовірно знаючи його властивості, діючи умисно та відповідно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став незаконно зберігати його при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
Крім того, в невстановлені органами дізнання день та час, ОСОБА_4 маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись біля зупинки «Пересипськии міст» по вул. Чорноморського козацтва,1-А в м. Одесі, незаконно придбав, шляхом знахідки, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - 4 таблетки метадону, і достовірно знаючи його властивості, діючи умисно та відповідно усвідомлюючи суспільну небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став незаконно зберігати їх при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
23.09.2021р., в період часу з 18год. 40хв. по 18год. 50хв., працівниками поліції було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ж.-Кюрі, біля будинку №26, під час якого, ОСОБА_4 видав останнім три згортка з речовиною рослинного походження, загальною масою 22,97г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в висушеному стані становить відповідно 17,09г. та згорток із 4 таблетками білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальний кількісний вміст метадону в цих таблетках становить 0,1г.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0001337, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви від 17.03.2022р., ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Лінецькому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Лінецький згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості Лінецьким, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України - незаконному придбані, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, скоїв нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не одружений та не працюючий.

Обставинами, які пом`якшують покарання Лінецькому, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання Лінецькому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою раніше неодноразово судимою, скоїв нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, маючого постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не одруженого та не працюючого, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_4 злочину по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Суворовським районним судом м. Одеси від 30.11.2021р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про призначення покарання за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовським районним судом м. Одеси від 30.11.2021р. більш суворим, визначити Лінецькому остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Запобіжний захід після набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_3 обрати у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання останньому обчислювати з моменту взяття його під варту. Виконання вироку в цій частині покласти на СД відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3432,40грн. за проведення експертного дослідження - стягнути з ОСОБА_3 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: наркотичні засоби - знищити.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1