Справа № 308/5269/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт, що надійшов з Ужгородської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000139, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тисаашвань Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000139, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.01.2018 року на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Позиція учасників судового засідання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе закрити кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилась.
Розглянувши клопотання, вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до обвинувального акту, який затверджений прокурором 04.05.2022 року, ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що 29.01.2018 року о 21 год. 00 хв. прибув до будинку до своїх знайомих - сім`ї ОСОБА_6 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , з метою зігрітись та почекати електропоїзд, який рухався до населеного пункту де проживає гр. ОСОБА_4 . Перебуваючи в житловому будинку, скориставшись відсутністю гр. ОСОБА_5 та тим, що гр. ОСОБА_7 заснув, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1208 », іmеі: НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SGH-C520» іmеі: НОМЕР_2 , які знаходилися на дерев`яній тумбі перед телевізором в житловій кімнаті та після чого покинув місце події у напрямку місця проживання, а саме в напрямку с. Тисаашвань, Ужгородського району. Внаслідок своїх дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 193,34 грн.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Розділ ІХ Загальної частини КК України містить перелік підстав для такого звільнення, зокрема, ст. 49 цього Кодексу одну з цих підстав пов`язує із закінченням строків давності. Такі строки законодавцем диференційовано в залежності від ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та передбаченого за його вчинення покарання.
Як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (далі - ККС ВС) в ухвалі від 14 вересня 2020 року у справі № 493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.
Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Відповідно до позиції ККС ВС, висловленої у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду кримінального провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з відповідним клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Як зазначив ККС ВС в ухвалі від 27 липня 2020 року у справі № 757/46254/18-к, застосування норм ст. 49 КК України для суду є обов`язковим. Це означає, що зазначені положення кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності носять імперативний характер та у разі надання згоди обвинуваченого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду.
Отже, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з перебігом строків давності не належить до дискреційних повноважень суду, натомість є його обов`язком. Закінчення цих строків є підставою для обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності за умови надання нею згоди на таке звільнення.
За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов:
a) вчинення особою кримінального правопорушення;
b) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності;
c) особа не ухилялася від досудового слідства або суду;
d) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину;
e) вчинене кримінальне правопорушення не належить до переліку злочинів проти основ національної безпеки України, проти миру та безпеки людства, при вчиненні яких давність не застосовується.
Слід зазначити, що факти ухилення особи від досудового слідства або суду та вчинення нею нових злочинів самі по собі не є перешкодою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, проте впливають на обчислення строку давності, зокрема, є підставами для його зупинення та переривання.
Оцінюючи факт спливу строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд має встановити насамперед момент вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, та строк давності, релевантний ступеню його тяжкості.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка). При цьому в обвинувальному акті зазначено, що дії ОСОБА_4 щодо крадіжки були вчинені 29.01.2018 року о 21 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Отже, як кримінально-правова відповідальність, так і підстави звільнення від неї мають визначатися на час вчинення кримінального правопорушення, тобто йдеться про дату 29.01.2018 року.
Частиною першою статті 185 КК України (в редакції Закону чинного на момент вчинення вказаного кримінального правопорушення) передбачено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Частиною першою статті 185 КК України (в редакції Закону чинного на час розгляду клопотання про закриття провадження) передбачено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно дост.12 КК України (на момент внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) злочин, передбачений ч.1ст.185 КК України, відносився до злочинів середньої тяжкості, відповідно дост.12 КК України (в редакції чинній на час розгляду клопотання)кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.185 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Постановою дізнавача СД ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.04.2022 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук, кримінальне провадження №0000139 зупинено. Постановою дізнавача СД ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 03.05.2022 року кримінальне провадження №0000139 відновлено у зв`язку з встановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_4 . Ухвалою суду від 08.08.2022 ОСОБА_4 оголошено у розшук, 05.09.2022 відновлено провадження по справі у зв`язку зі встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 .
Як вже було встановлено, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 29.01.2018, відповідно трьохрічний строк (п.2 ч.1 ст.49 КК України) притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України закінчився о 24 годині 00 хв. 29.01.2018.
Зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.
Зазначена правова позиція викладена в рішеннях Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2018 року, справа № 346/883/15-к та Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30 травня 2019 року, справа № 639/793/17.
У судовому засіданні прокурор пояснив, що попри факт ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від досудового слідства та суду, та відповідне зупинення строку давності з цих підстав, станом на час розгляду клопотання слід констатувати сплив трирічного строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України; окрім того, ухилення ОСОБА_4 від досудового слідства та суду мало місце вже після спливу строків, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.
Таким чином суд констатує, що станом на час постановлення цієї ухвали трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплив.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 185 КК України, не належить до переліку, визначеного ч. 5 ст. 49 КК України, а отже законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на нього не поширюється.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України таке закриття є наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, визначених кримінальним законом. Закриття кримінального провадження є однією з процесуальних форм завершення розгляду кримінального провадження по суті, тоді як звільнення від кримінальної відповідальності є кримінально-правовим інститутом, який втілює факт припинення кримінального переслідування особи з боки держави.
Отже, закриття кримінального провадження не може відбуватися без ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід по справі не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи (висновок експерта №11/70 від 16.02.2018 року) в розмірі 715 гривень 00 копійок.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони захисту та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.
Керуючись ст. ст. 284-288, 314-316, 372, 376 КПК України, ст. 12, 49 ККУ, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Закрити кримінальне провадження №0000139 від 30.01.2018 року стосовно ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_4 715 гривень 00 копійок витрат на проведення товарознавчої експертизи.
Речові докази по справі, а саме:
-мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1208 », іmеі: НОМЕР_1 ;
-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SGH-C520» іmеі: НОМЕР_2 , які передані ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, залишити власнику ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Олена ГОЛЯНА