В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 2 об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого,який не є депутатом, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.03.2002 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190; ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки. Звільнений умовно-достроково 25.06.2003 року з невідбутим строком 5 місяців 4 дня ;

- 28.03.2005 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років;

- 24.06.2008 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки на підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинене покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2005 року. Звільнений 12.12.2012 року по відбуттю покарання;

- 09.10.2013Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 75 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-27.02.2015 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, 70, 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. Звільнений 03.12.2013 по відбуттю строку покарання;

- 10.12.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 03.08.2021 близько 13 години ОСОБА_3 , перебуваючи біля гаражних приміщень, що розташовані по АДРЕСА_3 , побачив біля дерева велосипед марки CROSSBIKESHARK27,5 чорно-червоного кольору, який перебував у користуванні малолітнього ОСОБА_6 , та який належить потерпілій ОСОБА_7 , та в цей час у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, повторно ОСОБА_3 вчинив крадіжку велосипеда марки CROSSBIKESHARK27,5 чорно-червоного кольору, вартістю 4580 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 , майнової шкоди у розмірі 4580 грн.
Крім цього, встановлено, що 02.08.2021 близько 13 години ОСОБА_3 , перебуваючи в під`їзді №3 будинку АДРЕСА_3 на першому поверсі велосипед марки «TOPRIDER 26» чорно-зеленого кольору, який перебував у користуванні малолітнього ОСОБА_8 , та який належить потерпілій ОСОБА_9 , в цей час у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно,таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку велосипеда марки «TOPRIDER 26»чорно-зеленого кольору, вартістю 3450 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , майнової шкоди у розмірі 3450 грн.
Крім того, 04.08.2021 близько 12 години 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в під`зді №3 будинку АДРЕСА_3 , побачив на першому поверсі велосипед марки «MAGNUMMG 100JuniorMTB» зеленого кольору,який перебував у користуванні малолітньої ОСОБА_10 , та який належить потерпілій ОСОБА_11 , в цей час у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення крадіжки вказаного велосипеду.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку велосипедамарки «MAGNUMMG 100JuniorMTB», зеленого кольору, вартістю 2533 грн. 33 коп., який належить потерпілій ОСОБА_11 .
Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 , майнової шкоди у розмірі 2533 грн. 33 коп.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкриміновоах йому злочинах, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Запевнив суд, що зробив для себе належні висновки.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор не заперечують, суд визнав недоцільнимдослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будутьпозбавлені права оскаржитиці обставини в апеляційному порядку.
Зогляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:
- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчені умисні злочини проти власності. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення у виді майнової шкоди..
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.
З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який негативно поставився до своїх вчинків, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а йвиправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження новихзлочинів (кримінальних правопорушень).
Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «СтівенВілкокс та Скотт Херфорд проти СполученогоКоролівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, яка передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, у вигляді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.
Відповідно до ч.1ст. 1177 ЦК Українишкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала -ст. 1166 ЦК України.
Згідно ч.1ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Частиною 5статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 5000, 00 грн.. підлягає задоволенню.
Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішитивпорядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК Українита призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки вісім місяців та зарахувати повністю відбуте покарання за вказаним вироком.
Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
За правилами ст. 72 КК України, зарахувати, в строк, остаточно призначеного ОСОБА_3 , відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року - повністю.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 5000, 00 грн..
Речові докази: договір від 03.08.2021 року укладеного ОСОБА_3 з ломбардом «Фінанс», договір від 04.08.2021 року укладеного ОСОБА_3 з ломбардом «Найкращий» - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, DVD-R диски з відео файлами на яких відображено момент крадіжку в будинку АДРЕСА_3 від 04.08.2021, DVD-R диски з відео файлами камер відео спостереження ломбарду «Найкращий» від 04.08.2021, DVD-R диски з відео файлами камер відео спостереження ломбарду «Найкращий» від 02.08.2021- залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, велосипед марки CROSSBIKESHARK27,5 чорно-червоного кольору вважати повернутими ОСОБА_7 ..
Судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суду Київської області шляхом подачіапеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законноїсили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1