Провадження №1-кп/369/707/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні з ініціативи суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки закінчується двомісячний термін застосування даного запобіжного заходу.

Прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, зокрема, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані у справі, а також зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим, вказувала на те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які б забезпечили належну процесуальну поведінку, не має офіційного місця роботи, що місце реєстрації обвинуваченого відноситься до тимчасово окупованої території.

В судовому засіданні також було оголошено клопотання громадського об`єднання «Грамматон» (далі ГО «Грамматон»), в якому вказане громадське об`єднання просило обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистої поруки ГО «Грамматон», вказуючи на те, що лідер цього об`єднання за підтримки інших членів ГО «Грамматон» зобов`язується взяти обвинуваченого ОСОБА_10 на особисту поруку та гарантують його належну поведінку, зобов`язуються забезпечити його явку і за необхідності доставити останнього до суду на першу вимогу.
Захисник ОСОБА_6 проти доводів прокурора щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою заперечила, як необґрунтованих, та заявила клопотання про зміну останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на тривалий термін перебування обвинуваченого під вартою (понад сім років), зазначила також, що ризики, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою, не підтверджуються належними доказами, зокрема, не доведено ризики переховування від суду та вплив на свідків. Крім того, захисник зазначив, що прокурор не навів належних доводів, чому іншими менш суворими запобіжними заходами не може бути забезпечена належна процесуальна поведінка обвинуваченого. Також в клопотанні захисник зазначила про непомірний розмір застави, встановлений обвинуваченому ОСОБА_10 .
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив проти продовження тримання його під вартою, вказуючи на необґрунтованість пред`явленої йому підозри, відсутність доказів у кримінальному провадженні, що підтверджують його вину у кримінальних правопорушеннях, а також відсутність будь-яких доказів, якими прокурор може підтвердити ризики, про існування та актуальність яких останній зазначав в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 зазначав, що ризик переховування від суду та ризик впливу на свідків не підтверджені жодними доказами і він ніколи не мав наміру переховуватися й впливати на свідків. Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вказуючи на тривалий термін перебування його під вартою, а також просив задовольнити клопотання ГО «Грамматон» про взяття його на особисту поруку.
Обвинуваченому ОСОБА_10 було надано можливість висловити свою позицію щодо поставленого на обговорення відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього, яке останній реалізував шляхом виступу в судовому засіданні відповідно до журналу судового засідання протягом двох годин, враховуючи, що загальна тривалість судового засідання становила чотири години, зокрема обвинувачений ОСОБА_10 висловлював свої заперечення щодо доводів прокурора, заявляв клопотання та зазначав про підтримку клопотань свого захисника й ГО «Грамматон».
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 заперечили, вказували на безпідставність доводів прокурора, відсутність доказів, що підтверджують ризики, на які посилається прокурор, та просили суд клопотання захисника ОСОБА_6 й ГО «Грамматон» задовольнити, змінивши обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, захисник ОСОБА_7 вказував на необхідність зменшення розміру застави до помірного розміру.

Прокурор просив в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 й ГО «Грамматон» відмовити з підстав їх необґрунтованості.
Колегія суддів, заслухавши думки сторін кримінального провадження,зокрема й пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , вивчивши клопотання захисника ОСОБА_6 та ГО «Грамматон», наявні матеріали, дійшла висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , залишення без задоволення клопотань захисника ОСОБА_6 та ГО «Грамматон»з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
В обґрунтування наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів та відсутності сталих соціальних зв`язків у обвинуваченого. Крім того, мотивуючи наявність у цій справі обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_10 не має місця роботи та офіційного джерела доходу, не має утриманців, не одружений, тобто не має сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, що сукупність вказаних обставин може вказувати на існування ризиків можливого переховування від суду, впливу на свідків, які ще не допитані у справі.
Колегія суддів, враховуючи встановлені обставини та дані про обвинуваченого, дійшла висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки встановлено, що ймовірність реалізації вказаних прокурором ризиків (переховуватися від суду та впливати на свідків у справі) не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень різного ступню тяжкості, в тому числі особливо тяжкого, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, суспільно небезпечним наслідком якого стала смерть двох осіб. Свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи. Крім того, колегія суддів, зважаючи на вимоги статті 178 КПК України бере до уваги дані про обвинуваченого, а саме: відсутність у обвинуваченого, який не одружений,на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність доказів наявності у обвинуваченого до затримання офіційного місця роботи та доказів активної трудової діяльності, а також відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання. Крім того, відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть у цій конкретній справі, забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 , яку підтримав й обвинувачений ОСОБА_10 , щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки у цій конкретній справі застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання не може бути достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам у справі (переховування від суду, вплив на свідків, які не допитані) та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. З урахуванням зазначеного, підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відсутні.
Крім того, колегія суддів вивчивши клопотання ГО «Грамматон» та його доводи, дійшла висновку про залишення вказаного клопотання без задоволення з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
За змістом цієї норми поручителі повинні заслуговувати на довіру суду з огляду на повагу та авторитет у суспільстві, на що впливають їх моральні якості, рід занять або займана посада, життєвий досвід, громадська діяльність.
Разом з тим, ГО «Грамматон» не надано оригіналу клопотання, а лише направлено на електронну адресу суду його копію, яка не містить електронного цифрового підпису, не надано належних доказів, що підтверджують державну реєстрацію вказаного громадського об`єднання та повноваження ОСОБА_11 як керівника вказаного об`єднання, тому додані до клопотання копії посвідчень членів ГО «Грамматон» не вказують про будь-яку інформацію щодо цих осіб як таких, що заслуговують на довіру, повагу та авторитет у суспільстві (їх моральні якості, життєвий досвід, рід занять). Проте факт перебування цих осіб на певних посадах не дає підстав для висновку, що вони заслуговують на довіру та зможуть гарантувати дотримання обвинуваченим відповідних обов`язків. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи клопотання ГО «Грамматон» є необґрунтованими, тому підстави для задоволення даного клопотання також відсутні.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
Крім того, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_10 заставу. При цьому, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, а також доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо зменшення розміру застави до помірного, суд дійшов висновку про залишення як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 застави у розмірі, визначеному ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2022 року, а саме у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
При цьому, колегія суддів, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, дійшла висновку, що застава саме у вищевказаному розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, обвинувачений вирішить не зникати через побоювання втратити заставу. Суд, дійшов висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не порушує прав обвинуваченого, а тому підстави вважати його завідомо непомірним відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177,178,182,183,194 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 залишити без задоволення.
В задоволенні клопотання громадського об`єднання «Грамматон» про взяття на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів до 26 листопада 2022 року включно.
Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_10 заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 (один мільйон сто вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:
- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:
Отримувач:
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.
Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119
Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ
Рахунок отримувача UA0018661.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається такими, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 30.09.2022 року о 12 год. 00 хв.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3