Справа № 168/68/22
Провадження № 1-кп/168/23/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

28 березня 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора- ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Стара Вижівка Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 10 серпня 2021 року відносно
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Жабин Пружанського району Брестської області РБ, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 09 серпня 2021року в нічну пору доби, перебуваючи в с.Буцинь Ковельського (раніше Старовижівського) району Волинської області з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, проник до незачиненої господарської споруди, яка є приміщенням для зберігання майна та знаходиться на території домоволодіння по АДРЕСА_1 . Після чого таємно, шляхом крадіжки, незаконно заволодів транспортним засобом- мопедом марки «Suzuki Lets 4», рама № НОМЕР_1 , вартістю 10964.60 грн., з ключами у замку запалювання. В подальшому здійснив на ньому рух та користувався ним у власних цілях.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на суму 10964.60 гривень, яку відшкодував повністю.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене з проникненням у приміщення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорює. Підтвердив, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при вищезазначених обставинах. Вказав, що взяв скутер у потерпілого ОСОБА_6 , покатався та поставив його там, де брав. І втік, бо злякався. Просив суд не позбавляти його волі.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 . Просив суд при призначенні покарання врахувати пом`якшуючі обставини. Призначити мінімальне покарання згідно санкції статті із застосуванням статті 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив, що будь-яких претензій до обвинуваченого немає. Просив суд призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання згідно санкції статті та не застосовувати реальне позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться матеріалами справи. Просив визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках цього кримінального провадження не обирався. Цивільний позов не заявлявся. Речовий доказ скутер повернути потерпілому. Витрати на проведення експертизи в сумі 1372,96 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги частини 3 статті 349КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

Фактичні обставини справи суд вважає встановленими та винність обвинуваченого доведеною. Враховуючи вищезазначене, суд визначив за недоцільне дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються . До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 10 серпня 2021 року, відомості надані сторонами у судовому засіданні, суд погоджується із кваліфікацією кримінального правопорушення органом досудового слідства та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 cтатті 289 КК України, а саме, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з незаконним проникненням в інше приміщення є доведеною.

При призначені покарання обвинуваченій суд керується положеннями статті 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире його каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди.

Обставинами, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 253 від 20 вересня 2021 року ОСОБА_4 на час скоєння інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки неускладненої легкої розумової відсталості. За своїм психічним станом підекспертний міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 2 статті 289 КК України є тяжким.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 є громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у психіатра - має діагноз «легка розумова відсталість ускладнена поведінковими розладами», щиро розкаявся у вчиненому, потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просив суд останнього реально не позбавляти волі, обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями статті 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин покарання у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції частини 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі в межах найнижчої межі санкції, відповідно до пред`явленого обвинувачення з призначенням іспитового строку на підставі статті 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України без конфіскації майна.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, того факту, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, ставлення його до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомлював протиправність своїх дій, а також їх наслідки, щире каяття останнього, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення та потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до статей 75, 76 КК України, оскільки відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

По кримінальному провадженню матеріальні збитки відшкодовано, цивільний позов не заявлено. Судові витрати на залучення експертів становлять 1372.96 гривень ( висновок експерта № СЕ-19/103-21/6690-АВ) за проведення транспортно-товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого у повному обсязі в дохід держави. Заходи кримінально-правового характеру до обвинуваченого не застосовувалися.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2021 року на мопед марки «Suzuki Lets 4», рама № НОМЕР_1 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами статтями 349, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України,

суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі частин 1, 2 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 у дохід держави судові витрати на залучення експерта у розмірі 1372.96 гривень (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 копійок). Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2021 року, на мопед марки «Suzuki Lets 4», рама № НОМЕР_1 .

Речовий доказ: мопед марки «Suzuki Lets 4», рама № НОМЕР_1 , вартістю 10964.60 гривень, з ключами у замку запалювання, який знаходиться на майданчику для зберігання транспортних засобів по вул.Заводська,2 в м.Ковель Волинської області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Старовижівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених статті 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1