Справа № 199/3712/22
ВИРОК
іменем України
29 червня 2022 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000124 від 11.06.2022 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Керч АР Крим, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, яка має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 24.11.2021 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,
яка обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимою за вчинення кримінального проступку, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, та знову вчинила новий кримінальний проступок.

Так, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.11.2021 ОСОБА_3 засуджена за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, який набрав законної сили та був переданий на виконання до Лозівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

02.05.2022 Лозівським РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 поставлено на облік, як засуджену до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин. Останній роз`яснено порядок та умови відбування даного покарання та її попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Начальником Лозівського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 направлено до комунального підприємства «Еко-Сан» Лозівської міської ради Харківської області для відбування вказаного покарання.

Згідно із наказом начальника КП «Еко-Сан» Лозівської міської ради №23 від 04.05.2021 ОСОБА_3 прийнято для відпрацювання громадських робіт. Відповідно до розробленого графіку виходу на роботу засудженої до громадських робіт ОСОБА_3 повинна була відпрацювати 80 годин громадських робіт.

Відповідно до табелю виходу на роботу у травні 2022 року, складеного інспектором з кадрів КП «ЕКО - САН» Лозівської міської ради Харківської області 05.05.2022 та 06.05.2022 ОСОБА_3 відпрацювала 8 годин призначених їй громадських робіт, однак після цього у останньої, яка будучи ознайомленою з порядком відбування призначеного судом покарання та попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, виник противоправний умисел, спрямований на умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Реалізуючи свій противоправний умисел, спрямований на умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, злісно порушуючи порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, згідно зі ст. 41 КВК України, ОСОБА_3 09.05.2022, 11.05.2022, 12.05.2022 та з 16.05.2022 по 31.05.2022 без поважних причин не з`явилася до комунального підприємства «ЕКО - САН» Лозівської міської ради Харківської області для відпрацювання громадських робіт, порушивши порядок і умови відбування вказаного покарання.

Станом на 21.06.2022 загальна кількість невідпрацьованих засудженою громадських робіт складає 72 години. Таким чином, ОСОБА_3 , не маючи ніяких поважних причин, злісно ухилялась від відбування покарання, призначеному їй вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.11.2021, у виді громадських робіт.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, надані:
- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідають її внутрішній волі, а її процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.
Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт.
Разом з тим, санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає таки види покарання: арешт або позбавлення волі.
Обвинувачена ОСОБА_3 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час не досягли семирічного віку і відносно яких остання не позбавлена батьківських прав.
Згідно з ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
А відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Одночасно, суд приймає до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 8 Постанови № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами покарання», згідно з якими суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Беручи до уваги, що ОСОБА_3 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на момент розгляду справи не досягли семирічного віку, і відносно них ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав, суд вважає, що покарання, передбачені санкцією ч. 2 ст. 389 КК України до неї не можуть бути застосовані, відповідно до вимог ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та роз`яснення, викладені в п. 8 Постанови № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами покарання», суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Окрім цього, оскільки відповідно до вимог ст. 71 КК України, невідбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком, а даним вироком обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, то при постановленні даного вироку положення ч. 1 ст.71 КК України застосуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України
Звільнити ОСОБА_3 від покарання, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1