ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0001967 від 18.07.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 17 травня 2022 року по 16 липня 2022 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0001967 від 18.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

У судовому засіданні 17 травня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 17 травня 2022 року по 16 липня 2022 року, включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчується 22 травня 2022 року, тоді як завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

При цьому, суд першої інстанції зважив на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі до семи років. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків, які на сьогодні не допитані судом. Тяжкість покарання також збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Тоді як на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надав оцінку особі обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України; тяжкими захворюваннями не страждає; є неодруженим; на утриманні неповнолітніх дітей не має; офіційного місця роботи та постійного самостійного заробітку до затримання не мав. Обвинувачений ОСОБА_7 не має міцних соціальних зав`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду.

Крім того, у зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. 21 квітня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб - до 25 травня 2022 року.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком.

В свою чергу, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених підстав, коли судовий розгляд справи ще не розпочався, суд вважав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та обвинуваченим не доведено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи, що нею порушено положення чинного національного законодавства та положення ст.ст.5,6,8,13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 травня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, особисте зобов`язання чи інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі посилається на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу надано йому та суду з порушенням ч.1 ст.199 КПК України лише за один день до початку його судового розгляду, та яке надано до суду з порушенням п.п.1,2 ч.3 ст.184 КПК України, так як в ньому не зазначено матеріали в межах справи №…1967, які беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до скоєного злочину, не зазначено свідків.

Вважає, що клопотання розглядалося місцевим судом в порушення ст.ст.336, 232 КПК України в режимі відеоконференції, незважаючи на заперечення з даного приводу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що він проживає зі своєю матір`ю пенсіонеркою віком 72 роки, яка має поганий стан здоров`я і потребує його матеріальної та побутової підтримки.

Зазначає, що в клопотанні прокурора порушено ч.ч.4,5 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України, оскільки обвинувачення ґрунтується на припущеннях, фальсифікаціях, неправдивих показах, таке інше.

Апелянт вважає за потрібне переглянути матеріали доказів, які увійшли в обвинувальний акт та звертає увагу апеляційного суду на той факт, що в матеріалах кримінального провадження, наданого суду на розгляд та дослідження, не тільки відсутні документи для притягнення його до кримінальної відповідальності, а і взагалі відсутні документально підтверджені підстави тримати його під вартою. Тоді як, зокрема, висновки експертів викладені в сумнівній формі та деякі проводилися з порушенням інструкцій.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було враховано норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, одне з яких, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скеровано до суду, однак завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо, тоді як строк дії зазначеного запобіжного заходу закінчується 22 травня 2022 року. При цьому ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, тяжкими захворюваннями не страждає, неодружений, немаючий на утриманні неповнолітніх дітей, офіційного місця роботи та постійного самостійного заробітку до затримання не мав, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

При цьому, прокурором доведено наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та відсутності можливості застосування щодо ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу надано йому та суду з порушенням ч.1 ст.199 КПК України лише за один день до початку його судового розгляду.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта безпідставними, оскільки відповідно до вимог зазначеної норми, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тоді як із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк дії зазначеного запобіжного у обвинуваченого ОСОБА_7 закінчувався 22.05.2022, а клопотання прокурором подано в судовому засіданні 17.05.2022, тобто в межах ч.1 ст.199 КПК України.

Неприйнятними є доводи апелянта про те, що клопотання прокурором надано до суду з порушенням п.п.1,2 ч.3 ст.184 КПК України, так як в ньому не зазначено матеріали в межах справи №…1967, які беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до скоєного злочину, не зазначено свідків, так як у даному випадку вирішується клопотання щодо доцільності продовження обвинувачену обраного запобіжного заходу, вирішення кого врегульовано, зокрема, ст.199, 331 КПК України. При цьому, до даного клопотання не передбачено надання прокурором зазначених апелянтом додатків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 також посилається на те, що потрібно переглянути матеріали доказів, які увійшли в обвинувальний акт, оскільки в матеріалах кримінального провадження, наданого суду на розгляд та дослідження, не тільки відсутні документи для притягнення його до кримінальної відповідальності, а і взагалі відсутні документально підтверджені підстави тримати його під вартою та те, що в клопотанні прокурора порушено ч.ч.4,5 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України, оскільки обвинувачення ґрунтується на припущеннях, фальсифікаціях, неправдивих показах, таке інше.

Неприйнятними на думку колегії суддів є зазначені доводи апелянта з врахуванням того, що вони не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду в межах вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу та які мають бути перевірені в ході судового розгляду самого кримінального провадження судом першої інстанції.

З врахуванням зазначених обставин безпідставними є доводи апелянта про те, що висновки експертів викладені в сумнівній формі та деякі проводилися з порушенням інструкцій.

Доводи ОСОБА_7 про те, що клопотання розглядалося місцевим судом в порушення ст.ст.336, 232 КПК України в режимі відеоконференції, незважаючи на заперечення з даного приводу, є такими, які ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З врахуванням того, що на даний час в Україні продовжено воєнний стан, а тому суд першої інстанції у відповідності до вимог КПК України розглянув дане клопотання прокурора дистанційно за участю ОСОБА_7 у режимі відеоконференції.

З врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , недостатніми, на думку колегії суддів, для забезпечення належної процесуальної поведінки апелянта є його доводи про те, що він проживає зі своєю матір`ю пенсіонеркою віком 72 роки, яка має поганий стан здоров`я і потребує його матеріальної та побутової підтримки.

Неприйнятними є доводи ОСОБА_7 про те, що оскаржуваною ухвалою суду порушено положення чинного національного законодавства та положення ст.ст.5,6,8,13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки продовжуючи обвинуваченому зазначений запобіжний захід, судом врахував норми КПК України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, про що вмотивовано зазначив в оскаржуваному рішенні.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та скасування оскаржуваної ухвали суду, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 17 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 17 травня 2022 року по 16 липня 2022 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді