Провадження № 1-кп/161/1024/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 06 жовтня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000774 від 06.06.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий:
-17 листопада 2009 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку 1 рік;
-05 лютого 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки;
-05 листопада 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 185 ст. 71 КК України до покарання до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;
-07 грудня 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений умовно-достроково, не відбута частина становить 6 місяців 4 дні;
-28 грудня 2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 07.11.2018 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , 04 червня 2022 року, близько 21 години, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, та продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року та №259/2022 від 18 квітня 2022 року, Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року та від 21 квітня 2022 року, а також Указом Президента України №341/2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 велосипед марки «ARDIS» моделі «INFINITE AMT 26», вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/103-22/4504-ТВ становить 5 399 гривень 67 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму та велосипед марки «PEGASUS», вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/103-22/4920-ТВ становить 2 866 гривень 67 копійок., чим причинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.
Окрім цього, він же 15 серпня 2022 року, близько 15 години 45 хвилин, перебуваючи у кухні квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно та в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав із підвіконника мобільний телефон марки «Infix» NOT 12 play моделі X 6816D, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/103-22/7104-ТВ становить 5 801 гривня 99 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно таємно викрав із подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 велосипеди та викрав у кухні квартирі АДРЕСА_3 , мобільний телефон, не заперечуючи вартість викраденого майна, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Також повідомив, що один велосипед він викинув, а інший та мобільний телефон продав.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини встановлені в ході судового розгляду.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий у тому числі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, при цьому повністю визнав свою винуватість, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, міркування потерпілих щодо міри покарання, які зазначені у заявах, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальній межі.
З огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах воєнного стану, тобто використав наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки вчиненого злочину, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
На глибоке переконання суду, призначене покарання, яке необхідно відбувати реально, є виваженим, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Строк відбуття покарання обвинуваченому необхідно рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 необхідно залишити попередній домашній арешт з метою запобігання ризику, передбаченому ст.177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази у справі, а саме:

-велосипед марки «Ardis» чорного кольору, залишити ОСОБА_6 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в загальній сумі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) гривень 34 копійки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий