Провадження № 1-кп/161/973/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 вересня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 21 липня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 20 липня 2022 року близько 21 год. 40 хв., перебуваючи у парку 900-річчя міста Луцька, зі сторони вул. Мазепи у м. Луцьку Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, відкрито викрав з лавки сумку чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта №СЕ-19/103-22/6290-ТВ від 02.08.2022 на час вчинення правопорушення могла складати 140 грн., у якій знаходились грошові кошти у сумі 2300 грн., банківська картка з ключами, які матеріальної цінності для ОСОБА_5 не становлять, чим завдав майнової шкоди останньому на загальну суму 2440 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно він за вказаних в обвинувальному акті обставин, місця та часу, вчинив дане кримінальне правопорушення. Суму викраденого не заперечував. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати. Шкода відшкодована.

Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При таких обставинах, враховуючи наведені по справі обставини, з врахуванням даних про особу обвинуваченого.

Суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги ст.69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, та застосувати до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, за допомогою до них не звертався, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, являється особою молодого віку, викрадена шкода є незначною, потерпілий у своїй заяві претензій ні морального та матеріального характеру немає, просить обвинуваченого суворо не карати, крім того, обвинувачений зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 25 липня 2022 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Речові докази: шкіряну сумку чорного кольору із вмістом паспорта гр. України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , папірців із записами із зазначеним прізвищем, ключів у 3 зв`язках, яку поміщено до спец. пакету №KIV3127821 залишити за належністю ОСОБА_5 .
Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 25 липня 2022 року - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: