Номер провадження: 11-сс/813/970/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001361 від 19.11.2021 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм в Подільському РУП ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.246 КК України, -
встановив:
В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001361 від 19.11.2021 року за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.246 КК України, а також ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 246 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_14 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом незаконної вирубки дерев у захисних лісових насадженнях, розташованих на території земель АТ «Укрзалізниця», з метою подальшого перевезення, зберігання вказаної деревини, та подальшого продажу за грошові кошти, при цьому розуміючи настання шкоди, яка буде завдана державним інтересам.
Надалі, ОСОБА_14 усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконну вирубку та заволодіння лісопродукції державного акціонерного товариства він не в змозі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, запропонував ОСОБА_13 вчиняти злочин, пов`язаний з незаконною порубкою дерев, заволодінням лісопродукції АТ «Укрзалізниця», на що останній погодився.
В подальшому ОСОБА_14 та ОСОБА_13 запропонували вчиняти зазначений злочин групі осіб у складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на що останні також погодились.
Так, з метою вчинення зазначеного злочину, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , повинні виконувати вказівки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , направлені на вчинення вказаного злочину.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_12 за попередньою змовою із зазначеною групою осіб, приблизно з кінця листопада 2021 року по 26 січня 2022 року всупереч законодавства про охорону та раціональне використання лісових ресурсів, без наявності спеціального дозволу на вирубку таких лісових ресурсів, незаконно вирубали дерева, які зростали на земельній ділянці АТ «Укрзалізниця» у межах захисних лісових насаджень Чубівського лісомайстерського відділення Роздільнянської виробничої дільниці виробничого підрозділу Одеська дистанція захисних лісонасаджень АТ «Українська залізниця», а саме на земельних ділянках, розташованих:
-на 1340 км + 200 м 1343 км + 700 м перегону Чубівка-Мардарівка з правої сторони колії у виділах №54, 56, 58, 62 у кількості 281 дерево;
-на 1349 км + 50 м 1349 км + 810 м і 1350 км +90 м 1351 км + 800 м перегону Чубівка-Мардарівка з правої сторони колії у виділах № 80, 84 у кількості 101 дерево.
В подальшому, незаконно зрублені дерева завантажувались за попередньою змовою ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , до транспортних засобів, які організовував ОСОБА_14 та ОСОБА_17 для незаконної перевозки до місць відстоювання, з метою подальшого продажу та отримання матеріальної вигоди, яка в подальшому розподілялась між всіма учасниками групи осіб.
Зазначеними діями АТ «Укрзалізниця» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 6.466.364 гривень.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_13 , повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом незаконної вирубки дерев у захисних лісових насадженнях, розташованих на території Подільської територіальної громади Одеської області, з метою подальшого перевезення, зберігання вказаної деревини, та подальшого продажу за грошові кошти, при цьому розуміючи настання шкоди, яка буде завдана державним інтересам.
Надалі, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконну вирубку та заволодіння лісопродукції державного акціонерного товариства він не в змозі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, запропонував вчиняти зазначений злочин групі осіб у складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , на що останні погодились.
Так, ОСОБА_13 з метою вчинення зазначеного злочину, визначив за собою роль керівництва такою групою, склав план злочинної діяльності, спрямований на вчинення незаконної порубки дерев, визначив способи його виконання та ролі кожного із членів групи осіб, розподіливши обов`язки кожного учасника групи, спрямовані на реалізацію вказаного плану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 за попередньою змовою із зазначеною групою осіб, приблизно з 01 липня 2022 року по 04 липня 2022 року всупереч законодавства про охорону та раціональне використання лісових ресурсів, без наявності спеціального дозволу на вирубку таких лісових ресурсів, незаконно вирубали дерева, які зростали на земельній ділянці у межах захисних лісових насаджень Подільської територіальної громади Одеської області, а саме на земельній ділянці, розташованій між селами Олексіївка та Косослобідка Подільського району Одеської області у кількості 29 дерев.
В подальшому, незаконно зрублені дерева загальним об`ємом біля 5,2 кубічних метри ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були переміщені на транспортному засобі до місця відстоювання, де здійснено їх розпил та рубка на дрова.
З метою подальшого продажу та отримання матеріальної вигоди 05.07.2022 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_13 завантажили частину рублених дров об`ємом біля 2,8 кубічних метри у транспортний засіб «Volkswagen LT» д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , та доставили до місця збуту за адресою: АДРЕСА_3 , де були викриті та затримані співробітниками поліції.
06.07.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України за кваліфікуючими ознаками співучасть у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, перевезення, збут, незаконного зрубаних дерев, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
07.07.2022 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 246 КК України за кваліфікуючими ознаками співучасть у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, перевезення, збут, незаконного зрубаних дерев, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки.
07.07.2022 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
08.07.2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси відмовлено у задоволені клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 06.08.2022 року, тобто в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 го. 00 хв. по 06 год. 00 хв., за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства. Крім того, на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК.
Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на існування обґрунтованості, пред`явленої йому підозри, долученими до клопотання матеріалами, а також те, що підозрюваний визнав свою вину. Крім того, слідчий суддя послався на існування ризиків: можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого призначеного покарання за результатами судового розгляду, незаконний влив на свідків. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність ризику знищення або спотворити будь-яких речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя з огляду на наявність стійких соціальних зв`язків, а також на неможливість утримувати підозрюваного під вартою в умовах слідчого ізолятора, вважав, що ризикам, які встановлені під час розгляду клопотання, можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як вказаний запобіжний захід забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Прокурор посилається на неврахування слідчим суддею особи підозрюваного, характери вчиненого правопорушення, який тривав значний проміжок часу, роль ОСОБА_8 у складі групи, а також перебування його на посаді водія сектору логістики Подільського РУП ГУНП в Одеській області, що надало йому можливість виконувати свою роль у вчиненому злочині. Апелянт посилається на те, що ризики, заявлені у клопотанні існують та єдиним запобіжним заходом, який зможе запобігти вчиненню таких ризиків є тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК, що свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що підозрюваний одружений, має на утриманні малолітню дитину, проходить службу в органах Національної поліції, де характеризується виключно з позитивної сторони, нагороджувався почесними відзнаками та подяками, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у вчиненому визнає та щиро кається, а також має постійне місце реєстрації та проживання, а прокурором не наведена неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Одночасно, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.
Щодо доводів прокурора про існування потреби у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційним судом встановлено таке.
Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Підозрюваний особисто з`явився до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій останній просив застосувати до ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід.
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, є діючим працівником поліції (прокурору ухвалою слідчого судді від 12.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про відсторонення ОСОБА_8 від посади), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню після обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнає, розкаюється у скоєному, а згідно з матеріалами провадження він не є ні організатором, ні співорганізатором, ні підбурювачем у вказаному злочині. Більш того, як вбачається із матеріалів, долучених до клопотання прокурора, жодних відомостей, що ОСОБА_8 приймав участь на початкових етапах формування і злочинної діяльності групи осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.246 КК України, не міститься (протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 19.11.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 26.11.2021 року; рапорт ст. о/у в ОВС УРК ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 від 31.01.2022 року).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено та є суто абстрактним.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування, заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням лише на тяжкість обвинувачення, за відсутністю порушень підозрюваним умов перебування під домашнім арештом, не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Порушень положень КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4