Провадження № 1-кс/947/7771/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №00000368 від 13 серпня 2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000368 від 13 серпня 2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , о 19:30 12 серпня 2022 року, перебуваючи біля ферми «Птичник» у с. Івановка Одеського район Одеської області вчинив погрозу вбивством щодо начальника командира 4 запасної роти цієї ж військової частини підполковника ОСОБА_6 , вчинене в умовах воєнного стану.

Так, 13.08.2022 ферми «Птичник» у с. Івановка Одеського район Одеської області проведено огляд, під час якого було вилучено 2 предмети, схожі на гільзи від патронів 9 мм пістолета Макарова. Крім того, командиром 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_6 було добровільно надано предмет схожий на багнет-ніж іноземного виробництва із позначенням 2368В.

Посилаючись на доводи, викладені у клопотання, слідчий просить накласти арешт на вищезазначене вилучене майно.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З поданого клопотання вбачається, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутня постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тобто, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності такого майна категорії речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Крім того, до матеріалів клопотання долучена копія протоколу огляду місця події, з якої неможливо встановити зміст та суть зазначеного протоколу через її погану якість.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №00000368 від 13 серпня 2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1