Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000587 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Обухівським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000587 щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 11 червня 2021 року близько 10 години 45 хвилин він, проходячи біля автомобіля ГАЗ-3302 д/н НОМЕР_1 , припаркованого між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна відчинив двері вказаного автомобіля, проник у салон і таємно викрав звідти куртку і мобільний телефон Xiaomi вартістю 2 012 грн. 50 коп., які належали ОСОБА_7 .

Крім того, в липні 2021 року близько 15 години ОСОБА_5 з метою заволодіння чужим майном підійшов до малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_10 , які знаходилися біля недобудови поруч з будинком АДРЕСА_3 , дістав ніж, який приставив до горла ОСОБА_8 та, погрожуючи насильством до інших дітей, повів їх по сходах на п`ятий поверх недобудованого багатоповерхового будинку. Знаходячись на п`ятому поверсі, ОСОБА_5 , тримаючи в рухах ніж та висловлюючи погрози фізичної розправи, заволодів грошовими коштами в сумі 290 грн., мобільним телефоном Samsung вартістю 2 377 грн. 33 коп., які належали ОСОБА_8 , мобільним телефоном Realme вартістю 1 033 грн., фітнес-браслетом Xiaomi вартістю 316 грн. 67 коп., зв`язкою ключів, які належали ОСОБА_9 , та грошовими коштами в сумі 100 грн., які належали ОСОБА_10 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 19.04.2022 задоволено клопотання прокурора і ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 17.06.2022 включно. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та заяв ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу суд відмовив.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або особисте зобов`язання або особисту поруку адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, який всупереч вимогам ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України вийшов за межі клопотання і встановив, серед інших, наявність такого ризику, як можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про який прокурор не вказував. Звертає увагу, що потерпілі та їхні законні представники жодних претензій до його підзахисного не мають. ОСОБА_5 не судимий, має постійне місце проживання в м. Чорноморську Одеської області, а також міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки має на утриманні батьків пенсійного віку та малолітню доньку, що підтверджується відповідними доказами. Зважаючи на те, що суд допитав всіх законних представників, двох з трьох свідків, а від допиту останнього свідка прокурор відмовився, стверджує про відсутність необхідності здійснювати на них вплив. Такі обставини, на переконання захисника, свідчать, що ОСОБА_5 не становить небезпеки для суспільства, та істотно знижують заявлений стороною обвинувачення ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Що стосується ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, то запобігання йому можливе без тримання під вартою з огляду на наявність зареєстрованого місця проживання, можливість слідкувати за пересуванням за допомогою електронного засобу контролю та контролю з боку органів Національної поліції України. Крім того, в клопотанні прокурор в черговий раз наголошує на тому, що ОСОБА_5 не має на утриманні малолітніх дітей, що не відповідає дійсності, і продовження строку тримання під вартою унеможливить виконання ним свого батьківського обов`язку утримувати дитину.

Посилаючись на положення ч.ч.3, 5 ст.199 КПК України, у відповідності з якими клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, вказує, що таких обставин клопотання прокурора не містить і є ідентичним попереднім клопотанням про продовження строку тримання під вартою. Ідентичними за змістом є оскаржувана ухвала та попередні ухвали, якими ОСОБА_5 продовжувався строк дії запобіжного заходу, що вказує на формальний підхід суду.

Відмовляючи в задоволенні заяв адвокатів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про особисту поруку, суд зазначив лише, що ініціатори заяв до суду не з`явились, і з поданих заяв не представляється можливим встановити обставини, визначені ст.180 КПК України. У той же час, адвокати є особами зі спеціальним статусом, які заслуговують на довіру, їхні заяви були засвідчені електронними цифровими підписами, і ст.180 КПК України не передбачає обов`язкову участь поручителів у судовому засіданні.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного провадження, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що копію ухвали отримав на електронну пошту лише 22.04.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.11 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріали судового провадження не містять даних про дату вручення захиснику копії ухвали, і строк подачі апеляційної скарги для нього обчислюється з дня оголошення ухвали, а не з дня отримання копії судового рішення, у зв`язку з чим посилання на положення ч.3 ст.395 КПК України є безпідставними. Разом з тим, подання апеляційної скарги з наведенням доводів на обґрунтування її вимог потребує ознайомлення зі змістом прийнятого рішення, не довіряти твердженням про отримання її копії 22.04.2022 немає підстав, а тому строк оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора та відмовляючи в задоволенні клопотання захисника і заяв поручителів, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які враховувалися при ухвалення попереднього рішення про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, продовжують існувати.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи характер висунутого обвинувачення у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти власності, у тому числі щодо малолітніх та неповнолітньої, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_5 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, який на момент вчинення інкримінованих йому діянь за місцем реєстрації не проживав, а проживав у недобудові, не працював, не одружений, на думку колегії суддів, вказані обставини переконливо доводять, що він може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився і виправдовує подальше його тримання під вартою.

При цьому слід зважити на те, що ОСОБА_5 після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до висунутого обвинувачення, через нетривалий проміжок часу вчинив розбій, що свідчить про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Зміст оскарженого рішення та долучені до апеляційної скарги документи не дозволяють дійти висновку, що суд вийшов за межі клопотання прокурора і додатково встановив існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, як про це стверджує захисник.

Що стосується доводів про можливість застосування до ОСОБА_5 інших альтернативних запобіжних заходів, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з огляду на відсутність власної сім`ї, постійного місця проживання та роботи і, відповідно, майновий стан, лише наявність зареєстрованого місця проживання в іншому регіоні, а також батьків та малолітньої дитини, не дають підстав вважати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та утриманців, які б могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки.
Дійсно, кримінальний процесуальний закон не вимагає присутність поручителів у судовому засіданні. Водночас, згідно з ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

За змістом цієї норми поручителі повинні заслуговувати на довіру суду з огляду на повагу та авторитет у суспільстві, на що впливають їх моральні якості, рід занять або займана посада, життєвий досвід, громадська діяльність тощо.

Сам факт зайняття ОСОБА_11 і ОСОБА_12 адвокатською діяльністю не говорить про те, що вони зможуть гарантувати дотримання обвинуваченим відповідних обов`язків. А тому суд вірно зазначив в ухвалі, що з поданих ними заяв не представляється встановити обставини, визначені ст.180 КПК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2022 року.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 квітня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3