Справа № 522/2958/22
Провадження по справі 1-кс/522/1320/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, Україна, громадянина України, румуна за національністю, з незакінченою базовою освітою, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.06.2021 року вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 1 року 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000198 від 06.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється по кримінальному провадженню № 0000198 від 06.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2022 року приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив у попередню змову з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлену на відкрите заволодіння чужим майном, знаходились біля трамвайної зупинки за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 76, де помітили компанію, серед яких була потерпіла ОСОБА_6 , та вирішили відкрито заволодіти її майном.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та за попередньою змовою, відповідно до завчасно розподілених ролей ОСОБА_8 підійшов до потерпілої, спровокував конфліктну ситуацію, в той час як ОСОБА_4 стояв неподалік від нього та контролював, щоб ніхто не проходив та не втручався. Після чого ОСОБА_8 підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та почав виривати у неї з рук сумку та застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні удару рукою в обличчя, та після того як потерпіла впала на землю вирвав у неї з рук сумку у якій знаходились: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6A», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 2500 грн., мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6A», imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , вартістю 2500 грн., ключі від квартири, документи, грошові кошти у розмірі 1060 грн., чим останній відкрито заволодів. В цей час, подруга потерпілої ОСОБА_9 намагалася зупинити ОСОБА_8 та до неї підійшов ОСОБА_4 , схопив ОСОБА_9 та штовхнув на землю, тим самим сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, після чого, не маючи супротиву та відкрито заволодівши чужим майном ОСОБА_8 та ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди у розмірі 6060 грн.

06.02.2022 року уповноваженими працівниками відділу поліції №2 ОУРП № 1 ГУНП в Одеській області було затримано ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України та цієї ж дати вказаній особі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою груопю осіб, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних під час досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказів (матеріали долучені до клопотання слідчого).

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, перешкоджати слідству іншим чином, вчинити інші злочини.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_4 відносно неї не вчиняв злочин, під час допиту у слідчого вона не була впевнена в своїх показах.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, так як підозра не обґрунтована, ризики не обґрунтовані, підозрюваний, має постійне місце проживання.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши потерпілу ОСОБА_6 , підозрюваного та заслухавши його захисника, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.ч.2, 4 ст. 194 КПК України).

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обґрунтованість підозри; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого і карається позбавлення волі на строк до 6 років, підозрюваний раніше судимий, не одружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків.

Щодо обґрунтованості підозри.
Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, вислухавши пояснення самого підозрюваного, потерпілого слідчий суддя приходить до висновку що наявна на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, до кримінального правопорушення, обґрунтована не в повній мірі.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого в клопотанні, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зокрема термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від гр. ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_6 ; поясненнями свідка гр. ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ; поясненнями свідка ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 ; протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України.

Будучи в судовому засіданні попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_6 була допитана слідчим суддею в порядку, передбаченому ч.4 ст. 193 КПК України, під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та повідомила суду, що гр. ОСОБА_4 не вчиняв стосовно неї злочину. Під час надання показань слідчому, потерпіла ОСОБА_6 не була впевнена в тому, що вона дійсно впізнала цю особу.
Тому слідчий суддя, вважає, що підозра ОСОБА_4 ґрунтується лише на показаннях свідка ОСОБА_9 та протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, але з урахуванням показань потерпілої ОСОБА_6 вказана підозра є не в повній мірі обґрунтованою.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, з урахуванням доводів сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» на даному етапі. Тобто наведені стороною обвинувачення докази з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування. В подальшому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.
Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».
Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Показання потерпілої ОСОБА_6 , надані під час судового засідання та під час проведення допиту слідчим, різняться між собою, потребують ретельного дослідження органом досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження.

Щодо ризиків у кримінальному провадженні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення яких клопоче прокурор, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інші злочини.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, вказаний слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні, - повністю обґрунтований та має місце.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Санкція відповідної частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.
Досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.
Ризик вчиненні інших злочинів має місце, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, вироком Приморського районного суду м.Одеси від 14.06.2021 року.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 5 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, допитуються свідки та потерпілі, тому вказані ризики мають місце.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначеного ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину.

Щодо можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Так, сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, покази, надані підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Окремої уваги заслуговують пояснення потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 не вчиняв злочину відносно неї, під час впізнання вона помилково впізнала особу підозрюваного. Зазначені показання мають суттєве значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження та підлягають ретельному дослідженню та проведенню додаткових слідчих дій в подальшому.
Вищевикладені обставини, разом із відомостями, що характеризують особу підозрюваного, вказують на можливість запобігання встановленому слідчим суддею ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи характеризуючи дані підозрюваного та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченного ч.2 ст. 186 КК України, саме 06.02.2022 року, строк досудового розслідування закінчується 06.04.2022 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що в рамках вказаного кримінального провадження проводяться першочергові слідчі, з метою встановлення усіх причетних до вчинення вказаного злочину осіб, допитуються свідки та потерпіла, збираються інші докази, є ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому є всі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176 -178, 182-184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 ч.5 КПК України, на строк проведення досудового розслідування, до 05.04.2022 року включно, а саме:
1) прибувати до прокурора, слідчого за першою вимогою у розумні строки;
2) повідомляти прокурора, слідчого чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
3) утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання особи підозрюваного, тобто з 06.02.2022 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Зобов`язати слідчого повідомити підозрюваному письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до підозрюваного може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 09.02.2022 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий судя: ОСОБА_1

08.02.2022