Справа № 511/1762/20
Провадження № 1-кс/496/380/22
У Х В А Л А

21 липня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_3 , про відвід судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 у справі №511/1762/20, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Біляївського районного суду Одеської області надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Згідно розпорядження №20 від 18.07.2022 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи відповідно до ухвали судді ОСОБА_5 від 14.07.2022 року про задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №511/1762/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022 року, вказану заяву про відвід судді було розподілено судді ОСОБА_7 .

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Роздільнянського районного суду знаходиться справа №511/1762/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Заявник зазначає, що після початку судового розгляду з`ясувалось, що виникли обставини, які викликають сумнів у неупередженості головуючого судді ОСОБА_4 у зв`язку з чим вона не може здійснювати правосуддя та підлягає відводу. Заявником отримано інформацію від голови Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_8 від 29.12.2021 року №05.04/34/2021, з якої вбачається, за твердженням заявника, що суддя ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище в особистих інтересах, з метою розповсюдження про ОСОБА_3 недостовірної інформації, здійснила несанкціоноване втручання в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, в автоматизовану систему документообігу суду (АСДС). На думку заявника, у той час, як суддя ОСОБА_4 має повноваження у доступі до АСДС по справах, які перебувають в її провадженні, вона протиправно використала службовий доступ до матеріалів цивільної справи, в якій вона особисто є відповідачем. Однак, у справах, які не перебувають у провадженні суддів, існує інший порядок отримання доступу до документів, що може бути здійснено лише з відповідного дозволу. Вказані обставини підтверджуються відповіддю голови Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_8 від 29.12.2021 року №05.04/34/2021. В подальшому ОСОБА_4 використала інформацію, яку отримала у незаконний спосіб, стосовно ОСОБА_3 в своїх інтересах. Крім того, як вбачається з рішення від 14.12.2021 року за №2319/0/15-21 «Про затвердження висновків члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя», суддею ОСОБА_4 безпідставно направлено до ВРП повідомлення від 07.10.2021 року №511/1762/20/6998/21 стосовно заявника, ОСОБА_3 , яким розповсюджено недостовірну інформацію про нього, яка потрапила до ЗМІ, що також свідчить про упередженість ОСОБА_4 та особисту неприязнь до заявника. Заявник поминається на обґрунтовані підстави вважати, що суддя ОСОБА_4 , якщо продовжить розгляд справи №511/1762/20 стосовно нього, і надалі буде використовувати своє службове становище проти нього, здійснювати психологічний тиск, приймати незаконні рішення, а також зловживати повноваженнями та просив задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження до суду не з`явилися, їх не явка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.75-76 КПК України, передбачений вичерпний перелік підстав за наявності який може бути заявлено відвід судді.
Згідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним"

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

На підставі вимог ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України.

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Вивчивши заяву про відвід головуючому судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що доводи заявника ОСОБА_3 про відвід судді не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України, а також доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді під час розгляду кримінального провадження, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає, оскільки подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями, які мали місце під час судового розгляду, що відповідно до вимог КПК України, не є підставами для відводу судді.
Що ж стосується незгоди заявника з правовою позицією судді при прийнятті відповідних процесуальних рішень та їх обґрунтуванням, а також така незгода сама по собі, за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, на переконання суду, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді.
Таким чином, аналіз доводів заяви про відвід судді свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, при цьому суд звертає увагу на те, що здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді, оскільки не свідчить про наявність ознак необ`єктивності чи упередженості.

Інших обставин, які б були підставою для відводу судді заявник суду не довів.

Керуючись ст.ст. 75-76, 80-82 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України по справі №511/1762/20.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1