печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення рф, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000576 від 08 серпня 2022 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
15.08.2022 старший слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення рф, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , за погодженням прокурора Прокурор другого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідування ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576 від 08.08.2022 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Управлінням з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000576 від 08.08.2022, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період липень-серпень 2022 року ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх правові наслідки, знехтував вимогами чинного законодавства з метою особистого незаконного збагачення, розробив та втілив у життя злочинну схему з одержання неправомірної вигоди, яка полягає у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди від фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , який здійснює регулярні пасажирські перевезення, за вплив на службових осіб Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, у сприянні у безперешкодному проходженні «фільтраційних» заходів та безперешкодному виїзді поза загальною чергою пасажирських транспортних засобів ОСОБА_7 на тимчасово окуповану територію України, таким чином вчинив тяжке корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, приблизно всередині липня 2022 року, більш точний час досудовим розсліуванням не встановлено, ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_7 , який зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює пасажирські перевезення, в тому числі на тимчасово окуповані території України, на орендованих пасажирських транспортних засобах.

Під час зустрічі у вказаний період часу ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 що найближчим часом планує здійснити перевезення пасажирськими автомобілями марки «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з пасажиромісткістю 19 посадочних місць, та автомобілем марки «БАЗ», моделі «А079.20 ЭТАЛОН», державний номерний знак НОМЕР_2 , з пасажиромісткістю 30 посадочних місць, громадян з міста Запоріжжя на тимчасово окуповану територію України.

У цей час у ОСОБА_3 , наділеного сталими зв`язки зі службовими особами Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за сприяння останньому у безперешкодному проходженні його транспортних засобів так-званих «фільтраційних заходів» (перевірок транспортних засобів та пасажирів, які проводяться на території Логістичного центру) та виїзд поза загальною чергою на тимчасово окуповану територію Луганської, Донецької, Херсонської та Запорізької областей, шляхом впливу на службових осіб Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, до повноважень яких віднесено здійснення відповідних перевірочних заходів.

Так, згідно наявного умислу, ОСОБА_3 вирішив висловити ОСОБА_7 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди за вплив на службових осіб Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, з метою нестворення останніми перешкод під час проведення зазначених перевірочних заходів пасажирських транспортних засобів ОСОБА_7 та сприяння останніми безперешкодному виїзду поза загальною чергою пасажирських транспортних засобів з громадянами на тимчасово окуповану територію України.

При цьому, ОСОБА_3 достеменно відомо, що службові особи Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області під час виконання своїх службових обов`язків, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких забороняється здійснення впливу щодо виконуваних ними обов`язків.

Незважаючи на це, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_3 , будучи обізнаним з порядком і особливостями проїзду пасажирськими транспортними засобами з громадянами на тимчасово окуповані території України, маючи певне коло знайомств серед службових осіб Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, під час вказаної зустрічі повідомив ОСОБА_7 щодо необхідності надання йому неправомірної вигоди за вплив на вищезазначених службових осіб правоохоронних органів Запорізької області з безперешкодного проізду пасажирських транспортних засобів ОСОБА_7 на тимчасово окуповану територію України з розрахунку 600 доларів США за безперешкодний проїзд транспортного засобу пасажиромісткістю до 20 осіб та 800 доларів США за безперешкодний проїзд транспортного засобу пасажиромісткістю більше 20 осіб.

При цьому, з метою досягнення свого злочинного умислу направленого на протиправне збагачення, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно створив уяву для ОСОБА_7 про настання несприятливих наслідків у разі несплати неправомірної вигоди з вищезазначеного розрахунку у вигляді неможливості здійснення безперешкодного виїзду вказаних пасажирських транспортних засобів з громадянами на тимчасово окуповану територію України.

Враховуючи обстановку, яка склалася, ОСОБА_7 , усвідомлюючи те, що у разі ненадання ОСОБА_3 неправомірної вигоди службовими особами Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області будуть створюватися штучні перешкоди під час проїзду його пасажирських транспортних засобів, погодився на вимогу ОСОБА_3 щодо надання йому неправомірної вигоди, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

В подальшому, 12.08.2022, ОСОБА_7 перебуваючи на території Пропускного пункту, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 36, повідомив ОСОБА_3 , що в період з 15 по 17 серпня 2022 року планує виїзд пасажирськими транспортними засобами - автомобілями марки «Mersedes-Benz», моделі «Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобілем марки «БАЗ», моделі «А079.20 ЭТАЛОН», державний номерний знак НОМЕР_2 , на тимчасово окуповану територію Херсонської області.

Переконавшись що ОСОБА_7 подав необхідні визначені Інструкціями заявки для виїзду на тимчасово окуповану територію Херсонської області, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, повторно повідомив ОСОБА_7 про необхідність надання неправомірної вигоди у раніше визначеному ним розмірі, а саме загальною сумою 1400 доларів США за проїзд двох пасажирських автомобілів з громадянами, та зазначив, що ОСОБА_7 повинен передати йому обумовлену суму неправомірної вигоди вранці 13.08.2022.

В свою чергу, ОСОБА_7 , на виконання вимоги ОСОБА_3 , близько 06.20 години 13.08.2022 прибув у визначене останнім місце територію Пропускного пункту за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 36.

Так, 13.08.2022 близько 06.35 години, перебуваючи на території Пропускного пункту за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 36, на виконання раніше озвученої вимоги ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі 1400 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 13.08.2022 складає 51 184 грн., за вплив на прийняття рішення уповноваженими службовими особами Запорізької обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції у Запорізькій області та Управління Служби безпеки України в Запорізькій області щодо безперешкодного проходження транспортними засобами ОСОБА_7 так-званих «фільтраційних заходів» (перевірок транспортних засобів та пасажирів, які проводяться на території Пункту пропуску) та виїзд поза загальною чергою на тимчасово окуповану територію Херсонської області.

Після одержання неправомірної вигоди в цей же день ОСОБА_3 затримано працівниками правоохоронного органу, чим припинено його злочинну діяльність.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який вчинив особливо тяжкий злочин. Крім того, слідчий у клопотанні обґрунтовує ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, що інкримінується ОСОБА_3 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ризик втечі).

Санкція вказаної норми кримінального закону також передбачає конфіскацію майна, що також може бути вагомою підставою і мотивом переховуватися від слідства та суду.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний як фізична особа-підприємець, має значні матеріальні та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, і може використати зазначені можливості для незаконного тиску на свідків та інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу або примушування до давання вигідних йому показань чи вчинення інших дій.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час досліджуються обставини можливої причетності до вказаних злочинів інших осіб, в тому числі працівників правоохоронних органів, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови).

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Для визначення розміру застави слідчий у клопотанні зазначає, що при визначенні її розміру, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків вона має складати не менше 807 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 002 167 грн.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний визнав, що взяв гроші від ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що переховуватись від слідства не буде.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

13.08.2022 о 06 год. 42 хв. безпосередньо після вчинення тяжкого кримінального правопорушення, у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, за вказаними обставинами злочинної діяльності, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.08.2022;

- повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 05.08.2022;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 09.08.2022 та 13.08.2022;

- відповідями на доручення слідчого з ГОУ ДБР від 10.08.2022 та 13.08.2022;

- протоколом затримання та особистого обшуку ОСОБА_3 , від 13.08.2022;

- протоколом обшуку автомобіля марки «Nissan Micra» номерний знак НОМЕР_3 , в ході якого виявлено та вилучено неправомірну вигоду в розмірі 1 400 доларів США.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , дані, які характеризують останнього, як особу, стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 208 000, 00 грн з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 11 жовтня 2022 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000576 від 08 серпня 2022 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в сумі 208 000, 00 грн, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві:

р/р № UA1012089

Отримувач: ТУДСАУ в м. Києві

МФО 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ.

Строк обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 жовтня 2022 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1