Єдиний унікальний номер 341/1699/20
Номер провадження 1-кп/341/62/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2020 під № 0000206, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, українець, громадянин України, безробітний, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за наступних установлених судом обставин.
28 липня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 знаходились у кафе «Каліфорнія» по АДРЕСА_2 . При цьому вживали алкогольні напої.
29 липня 2020 року приблизно о 00 годин 55 хвилин обвинувачений вийшов із приміщення вказаного кафе на вулицю. У той час на лавці сиділи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які також відпочивали в кафе «Каліфорнія», спілкувались між собою та очікували з кафе свого товариша ОСОБА_9 .
Помітивши незнайомих осіб, обвинувачений підійшов до них та безпідставно розпочав з ними словесну суперечку.
У ході конфлікту ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, впритул підійшов до ОСОБА_8 , зневажаючи громадський порядок, у присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених слідством осіб, умисно наніс ОСОБА_8 один удар долонею лівої руки в ділянку обличчя, чим спричинив потерпілому фізичний біль.
Надалі наблизився до ОСОБА_7 та продовжив зневажати громадський порядок, демонстративно ігнорував правила поведінки і моральності, в присутності очевидців умисно завдав потерпілому два удари долонею правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив ОСОБА_7 фізичний біль.
Однак, не маючи наміру припинити свої хуліганські дії, обвинувачений висловлював нецензурну лайку та безпричинно розпочав суперечку із ОСОБА_9 , який у той час повернувся із кафе. ОСОБА_9 намагався заспокоїти обвинуваченого. Однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, виражаючись нецензурною лайкою, умисно завдав йому кілька ударів кулаками обох рук у ділянку обличчя, унаслідок чого потерпілий впав на землю. Своєю чергою, обвинувачений маючи намір самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб умисно наніс ОСОБА_9 ще декілька ударів ногами в ділянки обох рук, якими прикривався ОСОБА_9 . Після того, як потерпілий встав на ноги наніс йому ще декілька умисних ударів кулаками рук у ділянку обличчя. Від цих ударів потерпілий втратив рівновагу та знову впав на землю. У результаті нанесених ОСОБА_4 умисних ударів руками та ногами потерпілому ОСОБА_9 було спричинено сильний фізичний біль.

На допомогу ОСОБА_9 підбіг ОСОБА_5 , який мав намір відштовхнути обвинуваченого, однак у цей час ОСОБА_4 , виражаючись нецензурною лайкою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, у присутності потерпілих та інших невстановлених слідством осіб, умисно зі значною силою наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаками в ділянку обличчя, спричинивши потерпілому сильний фізичний біль та тілесні ушкодження.

Унаслідок заподіяних умисних ударів ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кута нижньої щелепи справа, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Хуліганські дії ОСОБА_4 припинили працівники поліції, яких викликав потерпілий ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за частиною першою статті 122, частиною першою статті 296 КК України, оскільки він вчинив умисне заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_5 , тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 22.03.2021 подав позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягнення судових витрат.
Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та надав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи й ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає, допитом потерпілого ОСОБА_5 , дослідженням медичного висновку експерта, матеріалів, які стосуються характеристики обвинуваченого та речових доказів у справі. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.
Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, визнає. Однак не пам`ятає, як саме, кого і в якій послідовності бив. Зазначив, що відшкодував матеріальні збитки на суму 4000,0 грн.
Цивільний позов, який подав представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 , визнає в частині: відшкодування матеріальної шкоди на суму 5000,0 грн, відшкодування моральної шкоди на суму 10000,0 грн та судових витрат на послуги адвоката в розмірі 3000,0 грн.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, який підтвердив, що в ніч з 28 на 29 липня 2020 року знаходився у кафе «Каліфорнія» в м. Бурштині спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та святкували День Володимира. Вони знаходились на вулиці в альтанці, де вживали алкогольні напої. Вийшли на перекур, а ОСОБА_9 пішов у середину приміщення, щоб купити кави. Вій відійшов на певну відстань через природні потреби. Почув конфлікт. Побачив як ОСОБА_4 завдавав удару ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_7 . Після того вийшов ОСОБА_9 , якого обвинувачений також вдарив. Він підбіг на захист ОСОБА_9 , однак відразу отримав удари кулаками від обвинуваченого. Він впав, а коли встав, то обвинувачений вдарив його у підборіддя, і він знову впав. Відчув сильний, різкий біль. У нього був перелом щелепи. Надалі вже нічого не пам`ятає. Протягом 28 днів не працював, перебував на лікуванні. Жодних збитків обвинувачений йому не відшкодував. Пробачення у нього не просив. Просить призначити обвинуваченому міру покарання не пов`язану з позбавленням волі. Щодо цивільного позову, який був поданий його захисником, підтримує. Просить його задовольнити. При цьому зазначив, що у нього не має квитанцій про оплату медикаментів, оскільки він проводив лікування не офіційно. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
У судовому засіданні 29.03.2022 потерпілий ОСОБА_5 під час дебатів підтвердив часткове відшкодування обвинуваченим матеріальних збитків на суму 4000,0 грн. Підтримав позовні вимоги частково і просив суд стягнути з цивільного відповідача 5000,0 грн матеріальної шкоди у зв`язку з лікуванням, 10000,0 грн моральної шкоди та 3000,0 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , який у своїй письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Покази надані на досудовому слідстві підтверджує.
Потерпілий ОСОБА_7 у своїй заяві зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просить ОСОБА_4 покарати згідно із законом. Щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення не заперечує. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_9 у заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Копіями постанов про визнання речовими доказами від 11.08.2020 та 05.10.2020.
Висновком експерта від 01.10.2020 № 109 щодо встановленого ступеня тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 . При цьому підтверджено, що вказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 , зокрема перелом кута нижньої щелепи справа, що викликало необхідність проведення операції «закрита репозиція перелому нижньої щелепи з фіксацією від 01.08.2020», який утворився від дії тупого твердого предмета, може відповідати терміну вказаному в постанові, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.
Копією вироку від 28 травня 2013 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.
Копією вироку від 26 лютого 2014 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду від 28.05.2013 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один день. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік і з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.
За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною першою статті 122, частиною першою статті 296 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, суд не встановив.
Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Рогатинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушення, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства та окремих осіб.
При цьому, на думку органу пробації, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення порушника від відбуття покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на порушника обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 76 КК України.
Суд, врахувавши характер кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за статтями 122, 296 КК України, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Конюшківської сільської ради від 06.09.2020 за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав, щиро покаявся, завдані збитки відшкодував частково і визнав цивільний позов у обсязі, який підтримав потерпілий; дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас на підставі статті 75 КК України суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки обвинувачений вину визнав і щиро розкаявся у вчиненому і не потребує реальної ізоляції від суспільства.
Іспитовий строк, необхідний для того, щоб ОСОБА_4 довів своє виправлення без відбування покарання, суд встановлює тривалістю один рік і шість місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення 9000,0 грн матеріальної шкоди та 100000,0 грн моральної шкоди, судових витрат у кримінальному провадженні суд задовольняє частково з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.
Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
На переконання суду, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 внаслідок хуліганських дій та нанесених тілесних ушкоджень обвинуваченим, витрати на лікування, його емоційні переживання з приводу наслідків протиправних діянь ОСОБА_4 , які полягають у душевних стражданнях, порушенні нормального способу його життя, у зв`язку з чим докладалися значні зусилля для його налагодження та організації, поза розумним сумнівом завдали потерпілому матеріальної та моральної шкоди.
Згідно з приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, вирішуючи цивільний позов по суті, суд враховує те, що потерпілий підтримав позовні вимоги лише в частині стягнення 5000,0 грн матеріальної шкоди у зв`язку з лікуванням, 10000,0 грн моральної шкоди та 3000,0 грн витрат на правову допомогу адвоката. В іншій частині ОСОБА_5 позов не підтримав.

В межах підтримуваних позовних вимог ОСОБА_4 цивільний позов визнав.

Згідно з приписами статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Оскільки цивільний позивач відповідну заяву про відмову від позову в частині не подав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у відповідній частині.

З огляду на наведене, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення цивільного позову, зокрема в частині стягнення з ОСОБА_4 5000,0 грн матеріальної шкоди, 10000,0 грн моральної шкоди та 3000,0 грн витрат на правову допомогу адвоката. В іншій частині позову ОСОБА_5 необхідно відмовити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 122, 296 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122, частиною першою статті 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
- за частиною 1 статті 122 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
- за частиною 1 статті 296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі частини першої статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) гривень матеріальної шкоди, 10000,0 (десять тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень судових витрат на правничу допомогу.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 відмовити.
Речові докази у справі:
- оптичний диск із файлом у кількості 1 шт. зберігати у матеріалах кримінального провадження, які залишилися у сторони обвинувачення;
- медичну карту стаціонарного хворого № 1004920 КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», один фотознімок, вважати повернутим в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», за адресою: вул. Федьковича, 91, м. Івано-Франківськ;
- протокол доклінічного обслуговування хворого приймального відділення на ім`я ОСОБА_5 , зберігати у матеріалах кримінального провадження, які залишилися у сторони обвинувачення;
- рентгензнімок № 3567, вважати повернутим Бурштинській центральній міській лікарні, за адресою: м. Бурштин, вул. С. Стрільцвів, 4.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяОСОБА_11