Справа № 464/8806/21
пр.№ 1-кп/464/236/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова
у складі: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/8806/21, внесене 03 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Любомль Волинської області, громадянка України, з вищою освітою, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
у с т а н о в и в :

02 грудня 2021 року о 08:00 год, помічник чергового чергової частини Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 заступив на добове чергування у чергову частину Відділу поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області.
При виконанні покладених на нього обов`язків визначених у наказі МВС України № 440 від 23 травня 2017 року «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України» та був уповноважений відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» вживати заходів з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень, припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, а також згідно з статтею 44 Закону України «Про Національну поліцію» наділений правом застосування фізичної сили для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи. яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом та згідно з статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» правом на застосування спеціальних засобів, для забезпечення публічної безпеки і порядку.
Так, 03 грудня 2021 року, близько 02:45 год потерпілий ОСОБА_6 несучи службу на робочому місці у приміщенні відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, що за адресою м. Львів, проспект Червоної Калини, 66, почувши незрозумілий шум у кімнаті прийому громадян, вийшов у загальний коридор щоб розібратись у вказаній ситуації де побачив ОСОБА_5 , яка поводила себе агресивно, висловлювалась в сторону працівників поліції грубою нецензурною лайкою.
Після чого, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, різко, безпричинно підійшла на незначну відстань до потерпілого ОСОБА_6 , який 02 грудня 2021 року заступив на добове чергування у чергову частішу відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, перебував в цей час при виконанні покладених на нього службових обов`язків та був одягнений в формений одяг який визначений у наказі МВС України № 718 від 19.08.2017 «Про затвердження Правил носіння однострою поліцейських» та безпричинно нанесла йому один удар правою ногою у ліне стегно.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено синець на лівому стегні, що відноситься до легкого ступеня тяжкості тілесного ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнала повністю, щиро розкаялася та повністю підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просила суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, зазначив, що цивільний позов не заявлятиме.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченої та з`ясуванням даних про її особу. При цьому судом обвинуваченій було роз`яснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч.2 ст.345 КК України заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.
При призначенні покарання обвинуваченій на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею правопорушення проти авторитету органів державної влади, який згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується її поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинувачену, яка раніше не судима, її вік, є незаміжня, осіб на утриманні немає, не працює (відповідно відсутність доходу), захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання скарг не поступало.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Сихівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, приходить висновку про необхідність призначення їй покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим злочинів у майбутньому і сприятиме її виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винної, яка раніше не судима, усвідомила свою провину, щиро кається, відсутність зі сторони потерпілого претензій майнового характеру, суд дійшов переконання про можливість звільнення її на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та згідно зі ст.76 КК України покласти на неї наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Речові докази відео з камер відеоспостереження, які знаходяться на цифрових носіях дисках «DVD-R» зберігати при матеріалах провадження;

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1