Справа №589/2787/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/922/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

08 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 589/2787/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду, оскільки висновок суду не узгоджується з п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК, клопотання прокурора не містить виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують цю обставину. До клопотання прокурором не додані матеріали, які б підтверджували висновок суду в частині обґрунтованості ризиків. В ухвалі суду відсутнє посилання на той факт, що судове засідання проведено в режимі відеоконференції іншим суддею ніж той, що розглядає справу, без обґрунтування відсутності та зміни головуючого-судді. Прокурор не вручив завчасно стороні захисту клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розмір застави змінився без обґрунтування такого розміру.

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК, розгляд якого не завершений, тому прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, і неможливістю закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, установленого попередньою ухвалою суду.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2022 продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24:00 20.05.2022 зі збереженням застави в розмірі 450000 грн. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки кількість епізодів злочинних дій, нехтування тим, що він вже був обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, вказує на ознаки схильності до протиправної поведінки.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В провадженні судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_11 з 19.08.2020 знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК.

15.03.2022 в межах розгляду даного кримінального провадження на адресу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Строк дії попередньої ухвали суду від 21.01.2022 щодо тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 установлений до 24:00 21.03.2022.

Відповідно наказів голови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 8-ОС від 14.03.2022 та № 9-ОС від 23.03.2022 «Про надання днів відпочинку» судді ОСОБА_11 надано дні відпочинку за раніше відпрацьований час з 14 до 18 березня 2022 року, з 22 до 25 березня 2022 року та з 28 до 31 березня 2022 року.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК; незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою; за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців; до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 2, 3 ст. 331 КПК).

Ігноруючи зазначену норму статті, та посилаючись на абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК, згідно яких у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого суду, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних суддів в порядку, передбаченому абз. 6 цього пункту, секретарем Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на підставі розпорядження керівника апарату цього суду від 15.03.2022 № 67 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» проведено повторний автоматизований розподіл справи № 589/2787/20, провадження 1-і/589/1/22 з розгляду клопотання прокурора від 15.03.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , поданого у справі № 589/2787/20, провадження № 1-кп/589/136/22.

Автоматизованою системою документообігу суду головуючою-суддею у справі № 589/2787/20, провадження 1-і/589/1/22 визначено суддю ОСОБА_1 , яка 21.03.2022 задовольнила клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , продовживши строк дії запобіжного заходу до 24:00 20.05.2022 зі збереженням застави в розмірі 450000 грн.

Разом з тим, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 постановлене з істотним порушенням вимог КПК.

Зокрема, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Законність судового рішення повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями кримінального процесуального кодексу України. Законним є рішення, ухвалене перш за все компетентним судом (ст. 370 КПК).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені ст. 31 КПК.

Незважаючи на запланований період відпусток, колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для проведення повторного автоматизованого розподілу справи для розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , поданого у справі № 589/2787/20, провадження № 1-кп/589/136/22, оскільки перебування головуючого у справі на відпочинку не дає підстав для висновку про повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, з огляду на те, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Питання про проведення повторного автоматизованого розподілу справи пов`язане не з розглядом справи по суті, а з вирішенням питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, який спливав 21.03.2022.

Зважаючи на це, судом першої інстанції ухвалене судове рішення в порушення вимог КПК, а вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки завадили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення щодо застосування запобіжного заходу.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду (п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК).

Таким чином, оскаржене судове рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, тому ухвала підлягає скасуванню із наведених вище підстав, а апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню.

Однак ОСОБА_7 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування органом державного обвинувачення або судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (її характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Мають місце заявлені у клопотанні прокурора ризики того, що обвинувачений через тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення. Урахування тяжкості кримінального правопорушення у цьому випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений можуть ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше». Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови», §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). При цьому дійсно тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, зокрема, з огляду на обставини вчинення злочину, який супроводжувався готуванням та незаконним проникненням до житла, поєднаного з спричиненням значної шкоди потерпілим, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96 від 26.07.2001) зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Є цілком обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки КПК встановлена певна процедура отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Враховуючи кількість епізодів та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться у вину ОСОБА_7 , обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про ув`язнення, колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства; право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Оскільки установлені вище обставини свідчать про наявність всіх передбачених законом підстав для продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то після скасування ухвали суду колегія суддів вважає за необхідним постановити нову ухвалу, якою продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги про ненадання до клопотання прокурора матеріалів, які б підтверджували висновок суду в частині обґрунтованості ризиків, хоча і мали місце, але не впливають на законність чи обґрунтованість судового рішення, оскільки не кожне порушення положень КПК тягне за собою скасування судового рішення і повинно оцінюватись з точки зору істотності порушення прав та законних інтересів обвинуваченого. При цьому слід враховувати, що суд може сам розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незалежно від наявності відповідного клопотання прокурора, а матеріали кримінального провадження були доступними для ознайомлення усіма сторонами судової справи. Вплинути будь-яким чином на прокурора з метою змусити останнього надати до свого клопотання матеріали, якими він обґрунтовує своє клопотання, суд першої інстанції не має повноважень.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422-1 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2022 відносно ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні Глухівського відділу Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 травня 2022 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4