Справа № 450/487/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/350/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у кримінальному проваджені № 0000303 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей немає, із середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, раніше судимого, востаннє вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021 р. за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2022 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного приєднання невідбутого покарання, за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021 р. у виді 120 годин громадських робіт та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 15 (п`ятнадцять) днів.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 160,00грн. (сто шістдесят гривень 00 копійок) витрат на залучення експерта.
Згідно вироку ОСОБА_6 02.12.2021 близько 12 годин 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через передні ліві двері автомобіля, які не були зачинені проник в автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований на узбіччі дороги, що за адресою АДРЕСА_2 , звідки із салону автомобіля викрав майно належне ОСОБА_9 , а саме: наплічну чоловічу сумку вартістю 324 грн. в якій знаходився гаманець вартістю 171 гривень. Всього ОСОБА_6 своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 495 грн.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у сховище.

Крім цього ОСОБА_6 02.12.2021 близько 12:30 години, надалі, перебуваючи у місцевому парку в с. Зимна Вода Львівського району, Львівської області, що розташований поблизу вул. Львівської у даному населеному пункті, маючи умисел на таємне викрадення офіційних документів, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, власноручно перебираючи вміст наплічної чоловічої сумки, що була ним викрадена цього дня із вищеописаного автомобіля таємно викрав дві банківські картки «МоноБанк» та «ПриватБанк» видані на ім`я ОСОБА_9 , які забрав собі з метою в подальшому розрахуватися за товар, що мав намір придбати в магазині.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком 3 роки, за ч.1 ст.357 КК України - у виді обмеження волі строком 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин, виконувати самостійно.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок Пустомитівського районного суду від 16.03.2022 стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції застосувавши принцип складання до умовного та реального покарань, фактично прийняв рішення про звільнення обвинуваченого, у тому числі, і від відбування покарання у виді громадських робіт, яке згідно із попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021 р., слід виконувати реально, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.
Апелянт вважає, що визначивши у такий спосіб покарання за вироком від 16.03.2022, суд першої інстанції фактично змінив попередній вирок від 10.12.2021, який набрав законної сили, в частині призначеного покарання. За таких умов ОСОБА_6 не поніс покарання за кримінальне правопорушення, за яке його засуджено вироком від 10.12.2021.

На думку прокурора, у даному випадку застосування судом ч. 4 ст. 70 КК України та подальше звільнення обвинуваченого від відбування покарання, яке він мав відбувати реально за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2021, є неправильним з огляду на те, що реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються та не поглинаються, а кожне з них виконується самостійно.

Стверджує, що суд, призначивши покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, у виді позбавлення волі та звільнивши останнього від його відбування з випробуванням, враховуючи те, що кримінальні правопорушення за цим вироком, вчинені до постановлення вироку Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2021, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді громадських робіт, яке слід виконувати реально, мав ухвалити рішення про самостійне виконання вироку від 10.12.2021.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задоволити та думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021 р. за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. Покарання за цим вироком ОСОБА_6 не було відбуто.

Оскаржуваним вироком Пустомитівського районного суду від 16.03.2022 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185. ч. 1 ст. 357 КК України, які він вчинив 02.12.2021, тобто до постановлення вироку від 10.12.2021, та призначено за сукупністю цих кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі строком на З роки.

Після цього, суд першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021, остаточно визначив ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання - 3 роки 15 днів позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Так, застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань за декількома вироками, тобто до уваги береться покарання, що раніше було призначено попереднім вироком в повному його розмірі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Зважаючи на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку застосування судом ч. 4 ст. 70 КК України та подальше звільнення обвинуваченого від відбування покарання, яке він мав відбувати реально за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.12.2021, є неправильним з огляду на те, що реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються та не поглинаються, а кожне з них виконується самостійно.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним в законі про кримінальну відповідальність та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413, ст. 414 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та постановлення нового вироку.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 березня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 357 КК України ОСОБА_6 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 10.12.2021, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин, виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його постановлення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4