Справа №295/3609/22
УХВАЛА
Іменем України

25.04.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що у СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000670 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2022 близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_5 перебував поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із раніше незнайомим ОСОБА_9 і між ними виник словесний конфлікт.

В цей же день, час та за вказаних обставин, перебуваючи поблизу під`їзду №1 вищевказаного будинку, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Слідчий зазначає у клопотанні, що реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, з метою послаблення опору зі сторони ОСОБА_9 застосував сльозогінний газ «Терен 4М» відносно останнього, викликавши у нього подразнення очей і органів носоглотки. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , використовуючи ніж, наніс один удар в праву сторону грудної клітини ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення плевральної порожнини справа, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Таким чином, як вказує слідчий у клопотанні, своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

23.04.2022 о 23 годині 15 хвилин в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 фактично затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зі змісту клопотання слідує, що вина ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами:

- рапортом 102 від 23.04.2022 р. №13626;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2022, в ході якого зафіксовано місце, де було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2022, в ході якого зафіксовано приміщення палати ЦМЛ №1, в якій перебував ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 23.04.2022;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та/або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також зважаючи на те, що обрання більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити з метою недопущення впливу підозрюваного на свідків, потерпілого або переховування від органів досудового розслідування. Крім цього додала, що за результатами психіатричної експертизи можливо буде ініційовано питання зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора, просила клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання. Підозрюваний зазначив, що має бажання лягти в психіатричну лікарню на Гуйві, пролікуватись, де раніше також проходив лікування стаціонарно та де із зими минулого року перебуває на лікуванні його мати. За словами підозрюваного, на нього напав потерпілий, а тому з метою самозахисту він був змушений застосувати газовий балончик. На запитання слідчого судді ОСОБА_5 відповів, що фактично був затриманий приблизно о 19-й годині 23.04.2022 року, втекти не намагався. Підозрюваний просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник додав, що його підзахисний фактично здійснював самозахист. На переконання адвоката, ОСОБА_5 не становить суспільної небезпеки, а ризики, наведені у клопотанні, не доведені. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення, що є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме мова йде про ризики переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідка. Аналізуючи зазначені ризики, слідчий суддя враховує наявність вагомих доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан підозрюваного та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні. Зокрема, слідчим суддею звернуто увагу на те, що фактично єдиним джерело доходу підозрюваного є державна соціальна допомога як особі з інвалідності. При цьому у матеріалах справи відсутні докази того, що інвалідність ОСОБА_5 перешкоджає утриманню його під вартою, а безпосередньо сам гр. ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що він неодружений, не має на утриманні дітей, а його мати тривалий час перебуває у лікарні, тобто не проживає разом з ним. У свою чергу не встановлення усіх свідків вчиненого кримінального правопорушення може свідчити про існування ризику можливого незаконного впливу на них з боку підозрюваного.

Оцінюючи позицію сторони захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя враховує рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 року, в яких вищий орган суддівського самоврядування звертав увагу слідчих суддів, що до ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (наприклад, в частині контролю працівниками органу Національної поліції за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом) та якісно погіршує криміногенну обстановку.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний не намагався втекти з місця вчинення правопорушення та не становить суспільної небезпеки заслуговують на увагу слідчого судді, проте оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком на 60 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 19 год. 00 хв. 23 квітня 2022 року.

Строк дії ухвали встановити до 19 год. 00 хв. 21 червня 2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя