КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Депертаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурораОСОБА_6 ,на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 02 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, прокурором не доведено, що в арешті є потреба, оскільки відсутні докази того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, слідчий суддя вказав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, у рамках кримінального провадження № 0000464, уже було накладено арешт на зазначене майно, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, справа № 757/53904/21-к,- скасовано.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор відділу особливих доручень управління правової допомоги Депертаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000464 - задовольнити.

На думку прокурора, ухвала слідчого судді, всупереч вимогам ст. 370 КПК України, є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Як зазначає прокурор, відшукуванні речі і документи, вилучені у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які будуть використані як докази в розслідуваному кримінальному провадженні та під час судового розгляду.

Апелянт стверджує, що є достатні підстави вважати, що вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 предмети відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть 6утн використані як доказ факту чи обставин, шо встановлюються під час кримінальний провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 березня 2021 року за № 0000464, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України.
05 жовтня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно клопотання про арешт майна, під час проведення обшуку за вищевказаною адресою знаходилась ОСОБА_8 , яка відповідно до матеріалів кримінального провадження та відведеної ролі у злочинній організації, може мати відношення до надання інформаційної і консультативної підтримки, а також забезпечує конфіденційність діяльності злочинної організації, допомагає чоловіку ОСОБА_7 у здійсненні злочинної діяльності, яка полягає в організації роботи «колл-центру» в м. Києві.
Під час проведення обшуку ОСОБА_8 добровільно видала речі, дозвіл на вилучення яких було надано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, а саме:
1. планшет марки Lenovo, model 60043 сірого кольору;
2. мобільний телефон Iphone X чорного кольору у кейсі, з ІМЕІ НОМЕР_1 , всередині якого знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку з номером НОМЕР_2 ;
3. ноутбук марки Lenovo ideaPad s/n4B00326282, із зарядним пристроєм до нього та маніпулятором - типу миша марки Azor;
4. жорсткий диск марки Toshiba s/n 3235SBQ1976 та два шнури до нього;
5. флеш накопичувач об`ємом 8 гб в формі «пінгвіну»;
6. грошові кошти загальною сумою 8800 доларів США та 465 Євро.
06 жовтня 2021 року постановою слідчого вищевказані вилучені речі та документи визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України.
18 липня 2022 року прокурор відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Печерського районного суд м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 02 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора та представника власників майна, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно прокурором не доведено, що в арешті є потреба, оскільки відсутні докази того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, слідчий суддя вказав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, у рамках кримінального провадження № 0000464, було накладено арешт на зазначене майно, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, справа № 757/53904/21,-к скасовано.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих органом досудового розслідування матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.
Долучена до клопотання постанова слідчого слідчої групи Головного слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 06 жовтня 2021 року про визнання майна речовим доказом є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України. У ній не вказано, з яких мотивів слідчий виходив при вирішенніпитання про визнання вказаного майна речовими доказами (а.с. 96-98).

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з наведених вище обов`язкових ознак даного злочину, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 02 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу особливих доручень управління правової допомоги Депертаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3220/2022
Єдиний унікальний номер 757/17935/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1