Справа №: 127/539/21
Провадження №: 1-кп/127/30/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2022 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001870 від 13.10.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біла, Чемеровецького району, Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого провідним інженером у Вінницькому технічному університеті, із вищою освітою, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
малолітньої потерпілої: ОСОБА_5 ,
законного представника малолітньої потерпілої: ОСОБА_6 ,
представника потерпілої: захисника ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 12.10.2020 близько 18:20 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Пирогова в м. Вінниця, зі сторони вул. Заболотного, в напрямку вул. Ющенка, здійснив в`їзд на перехрестя вулиць Пирогова-Дачна на червоний (забороняючий) сигнал світлофора, та під час подальшого руху, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав технічну можливість це зробити, та не надав переваги у русі, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину зліва-направо по напрямку руху автомобіля, по розмітці регульованого пішохідного переходу, на зелений (дозволяючий рух) сигнал світлофора.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1193 від 19.11.2020 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий компресійний перелом тіла сьомого грудного хребця», які не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 820 від 17.11.2020 «у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Colt» ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом виконання вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, при цьому в діях ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходять в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.7, 8.7.3 (е), 4.16 (а) Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 1.7 «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»; п. 4.16 (а) «пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»; п. 8.7.3 (е) «сигнали світлофора мають такі значення: (е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух».

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , на протязі усього судового провадження змінював свої показання у частині визнання вини у інкримінованому йому злочині.
Так, на початку судового провадження ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі за викладених у обвинувальному акті обставинах та зазначив, що 12.10.2020 близько 18:00 год. повертаючись з похорону своєї матері, рухався на власному автомобілі «Mitsubishi Colt» по вул. Пирогова, що у м. Вінниця від ринку «Урожай» в напрямку до «Електромережі». На перехресті вулиць Пирогова-Дачна ОСОБА_3 виїхав на жовтий сигнал світлофора зі швидкістю до 40 км/год., намагаючись проскочити перед пішоходами, що вже почали рух переходом зліва направо, коли раптово на зелений колір світлофора для пішоходів дорогу почали переходити двоє дівчат, на одну із яких ОСОБА_3 здійснив наїзд.
Разом із тим, у подальшому, у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що вину в інкримінованому йому злочині він не визнає, а потерпіла ОСОБА_5 сама набігла на автомобіль обвинуваченого, оскільки перебігала дорогу по пішохідному переході, таким чином випереджаючи усіх інших пішоходів. Також, ОСОБА_3 зазначив, що вину він свою визнає виключно у тому, що перебував за кермом свого транспортного засобу.
Під час судових дебатів в останньому слові обвинувачений ОСОБА_3 знову зазначив, що вину в інкримінованому йому злочині визнає у повному обсязі, щиро розкаюється, оскільки почав здійснювати рух автомобіля на жовтий колір світлофора та здійснив наїзд на дитину, яка перебігала дорогу на пішохідному переході.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_5 визнає частково на суму 1 630 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завдану малолітній ОСОБА_5 .
Допитана у ході судового провадження малолітня потерпіла ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 , суду надала наступні показання.
Так, 12.10.2020 ОСОБА_5 з подругою поверталась зі школи додому. На перехресті з вулицею Дачна, переходячи дорогу на зелений сигнал світлофору ОСОБА_5 відчула сильний удар, після якого впала на асфальт.
Внаслідок даної пригоди, ОСОБА_5 перебувала певний час в лікарні в лежачому положенні. По поверненні додому, ОСОБА_5 також дотримувалась постільного режиму протягом 3 тижнів, у зв`язку з чим не відвідувала школу, позашкільні заклади та спортивні секції. Поруч з нею завжди знаходилась мама. Крім того, потерпіла повідомила, що на даний момент відчуває головну біль та біль в спині, продовжує приймати ліки, проходить оздоровчі процедури та звичайний її спосіб життя порушився.
Допитана у ході судового провадження законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , суду надала наступні показання, що потерпіла ОСОБА_5 є її донькою.
У ході судового провадження законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та відшкодування судових витрат підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтувала тим, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою її донька довгий час перебувала в лежачому положенні, не відвідувала школу, перестала займатись спортом та танцями. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 досі відчуває головокружіння, тяжкість в спині, змушена проходити реабілітуючи процедури, в неї з`явився страх переходити проїзну частину. У зв`язку з проведенням слідчих дій та судовим процесом ОСОБА_5 знаходиться в стресовому стані, переживає часті хвилювання. Також, потерпілій необхідно проходити реабілітацію тривалий час.
За весь період від ДТП і до сьогодні ОСОБА_6 не працює, оскільки не може залишити доньку саму вдома. Через хвилювання за малолітню доньку ОСОБА_6 перенесла стрес та душевні страждання, які позначились на її звичайному стані та способі життя.
Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодовано лише мобільний телефон. Грошовий переказ на суму 10 000 грн. ОСОБА_6 не отримала, оскільки змінила місце проживання, про що було повідомлено ОСОБА_3 . Інших пропозицій та домовленостей від ОСОБА_3 не надходило.
Щодо призначення міри покарання ОСОБА_6 поклалась на розсуд суду.
Допитаний у ході судового провадження неповнолітній свідок ОСОБА_9 в присутності законного представника суду надав наступні показання, що 12.10.2020 перебуваючи на зупинці вул. Дачна, що у м. Вінниця побачив, як на пішохідному переході дівчинку вдарив автомобіль червоного кольору та вона впала, потім підбігли люди та почали допомагати їй піднятись. ОСОБА_9 одразу викликав швидку медичну допомогу.
Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_10 , суду надав наступні показання, що 12.10.2020, ОСОБА_10 рухаючись по регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофору на вул. Дачна, що у м. Вінниця, побачив, як на двох дівчат на цьому ж переході здійснив наїзд автомобіль. Зіткнення відбулось в передню ліву частину транспортного засобу. Автомобіль відразу зупинився, з нього вийшов водій та підійшов до дитини, що впала. Дівчинка намагалась самостійно піднятись, проте їй допомогли перехожі перейти з проїжджої частини на тротуар. Дитина знаходилась в шоковому стані. Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що інші автомобілі в той момент не рухались.
Також судом у ході судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, а саме:
?витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування від 13.10.2020 за № 0001870;

?протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.10.2020 з схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, які були оглянуті та досліджені у ході судового провадження, відповідно до якого в присутності ОСОБА_3 оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди;

? висновок експерта № 1193 від 07.11.2020, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий компресійний перелом тіла сьомого грудного хребця. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення відповідають терміну -12.10.2020, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом тіла сьомого грудного хребця не являвся небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такий, що потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;

?протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.10.2020, відповідно до якого на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020, в приміщенні Вінницької міської ради було вилучено фрагмент відеозапису дорожньо-транспортної події на перехресті вулиць Пирогова-Дачна;

?протокол огляду предмету від 23.10.2020 із відеозаписом до протоколу, який був оглянутий та досліджений у ході судового провадження, відповідно до якого було оглянуто диск із фрагментами відеозаписів, зафіксованих камерою зовнішнього відео спостереження, яка розташована на електроопорі в районі перехрестя вулиць Пирогова-Дачна з Ситуаційного центру Вінницької міської ради;
?схема розташування технічних засобів регулювання дорожнього руху на перехресті вулиць Пирогова-Дачна, а також циклорама та режим роботи по тактах світлофорного об`єкта «вул. Пирогова вул. Дачна», станом на 18:10-18:30 год. 12.10.2020;

?картка виїзду бригади екстреної медичної допомоги № 20179840 від 12.10.2020;
?висновок експерта № 742 від 23.11.2020, відповідно до якого на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система автомобіля «Mitsubishi-Colt», державний номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «Mitsubishi-Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено;
?висновок експерта № 820 від 17.11.2020, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Mitsubishi», ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в постанові про призначення експертизи (пішохід перетинав проїзну частину на дозволяючий для нього сигнал світлофора), в діях водія автомобіля «Mitsubishi», ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.
Так, у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 змінював свою позицію щодо визнання вини у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, зазначав, що почав рух автомобіля на забороняючий жовтий колір світлофору, думаючи проскочити пішохідний перехід, однак здійснив наїзд на неповнолітню потерпілу ОСОБА_11 , а у подальшому обвинувачений зазначав, що потерпіла самостійно набігла на його автомобіль та він не вбачає в своїх діях порушення правил дорожнього руху.
Разом з тим, допитана у ході судового провадження малолітня потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що 12.10.2020 переходила дорогу на перехресті вулиці Дачної у м. Вінниці на дозволяючий для пішоходів зелений колір світлофору разом із іншими пішоходами та раптом відчула сильний удар від якого впала на асфальт.
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті та зазначили, що 12.10.2020 на вулиці Дачній у м. Вінниці бачили, як на пішохідному переході на дівчинку здійснив наїзд автомобіль червоного кольору. В той час, світлофор для пішоходів був зеленого кольору та всі пішоходи почали свій рух, інші автомобілі в цей час не рухались та пропускали пішоходів.
Так, за фактом вказаних подій 13.10.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001870.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.10.2020 в присутності ОСОБА_3 було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22.10.2020 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 було отримано доступ та у подальшому вилучено відеозапис з камери зовнішнього спостереження в районі перехресть вулиць Пирогова-Дачна у м. Вінниці за період часу 12.10.2020 з 18:00 год. по 18:30 год.
Вказаний відеозапис було відтворено та досліджено у ході судового провадження та із якого вбачається, що 12.10.2020 близько 18:20 год. біля пішохідного переходу в районі трамвайної зупинки «Дачна» стоїть група людей, які мають намір перейти на інший бік проїзної частини в напрямку до вул. Дачна. В подальшому, на світлофорі для автомобілів вмикається жовтий сигнал та в подальшому перемикається на червоний. При цьому автомобілі, які рухаються вулицею Пирогова зі сторони вул. Ющенка зупиняються перед «стоп лінією». Під час перетинання пішоходами проїзної частини на зелений дозволяючий сигнал світлофору, двоє дівчаток пришвидшують свій темп, при цьому випереджаючи інших перехожих і в цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який рухається на червоний сигнал світлофору для автомобілів по вул. Пирогова зі сторони вул. Заболотного здійснює наїзд на дівчат. Після цього, автомобіль ОСОБА_3 зупиняється, а дитина яка впала з лівої сторони від автомобіля залишається лежати на проїзній частині.
Відповідно до висновок експерта № 820 від 17.11.2020 в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, водій автомобіля «Mitsubishi» ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. В ситуації, яка склалась, пішохід ОСОБА_5 перетинала проїзну частину на дозволяючий для неї сигнал світлофора, в діях водія автомобіля «Mitsubishi», ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку експерта № 1193 від 07.11.2020 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий компресійний перелом тіла сьомого грудного хребця. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення 12.10.2020, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом тіла сьомого грудного хребця не являвся небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувався загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такий, що потяг за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Таким чином, судом встановлено, що 12.10.2020 близько 18:20 год. ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Пирогова в м. Вінниця, зі сторони вул. Заболотного, в напрямку вул. Ющенка, на забороняючий сигнал світлофору, не зупинив свій рух, не пропустив пішоходів та здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину зліва-направо по напрямку руху автомобіля, по розмітці регульованого пішохідного переходу на дозволяючий сигнал світлофора разом із іншими учасниками дорожнього руху.

У ході судового провадження стороною захисту неодноразово зазначалось, що ОСОБА_3 почав рух автомобіля не на червоний, а на жовтий сигнал світлофору, оскільки останній думав проскочити пішохідний перехід, а тому не вбачає у своїх діях порушення правил дорожнього руху.
Суд звертає увагу, що відповідно до п. 8.7.3(ґ) Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, таким чином, самим обвинуваченим і визнається факт порушення правил дорожнього руху, що виразилось у виїзді на проїзну частину вулиці на жовтий забороняючий сигнал світлофору та закінчення проїзду уже на червоний забороняючий рух сигнал світлофора.
Пункт 1.7 Правил дорожнього руху України передбачає, що водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 , в свою чергу здійснювала перетин пішохідного переходу із дотриманням Правил дорожнього руху України, на дозволяючий для пішоходів зелений сигнал світлофора по регульованому пішохідному переході, разом із іншими учасниками дорожнього руху, що підтверджується показаннями свідків та дослідженим у ході судового провадження відеозаписом, а тому твердження захисника ОСОБА_8 про те, що потерпіла сама набігла на автомобіль є надуманими та такими, що мають на меті уникнення ОСОБА_3 відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, захисник ОСОБА_8 вважає, що висновок експерта № 820 від 17.11.2020 є недопустимим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не містить відомостей про те, як повинен був діяти у вказаній дорожній ситуації пішохід ОСОБА_5 .
Суд, вкотре звертає увагу, що висновок судового експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 820 від 17.11.2020 повністю узгоджується із матеріалами кримінального провадження, зокрема із відеозаписом, який підтверджує обставини, викладені у зазначеному висновку експерта, він є повним, містить вичерпний перелік відповідей на поставлені питання, ніким не оспорювався та не оскаржувався у ході досудового розслідування.
Вказаний висновок містить чітку відповідь на питання як повинен був діяти в даній дорожній ситуації пішохід ОСОБА_5 , згідно вимог Правил дорожнього руху України: «частина питання, як повинен був діяти в даній дорожній обстановці пішохід експертом не досліджувалось, так як спеціальних пізнань в галузі авто техніки не потрібно, і може бути вирішене органами слідства (суду) самостійно відповідно до вимог викладених у розділі 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України».
Згідно п. 4.16 (а) Правил дорожнього руху України пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.
Як вбачається із досліджених у ході судового провадження доказів, пішохід ОСОБА_5 здійснювала рух на дозволяючий сигнал світлофору разом із іншими учасниками дорожнього руху.
Захисником ОСОБА_8 суду були надані для дослідження фото таблиці із подією та механізмом події дорожньо-транспортної пригоди за 12.10.2020.
Вказані фото таблиці тільки ще раз підтверджують виїзд автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 за «стоп лінію» на пішохідний перехід та у подальшому наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_5 , яка здійснювала рух на дозволяючий зелений сигнал світлофора.
Тобто, підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен був врахувати маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації, тим паче достеменно свідомо рухаючись на червоний сигнал світлофора.

Натомість сторона захисту у ході судового провадження зайняла позицію, щодо того, що у вказаній дорожньо-транспортній пригоді винна дитина, яка переходила по розмітці регульованого пішохідного переходу на зелений сигнал світлофора.

Таким чином, з урахуванням вказаного суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , яка неодноразово змінювалась у ході судового провадження, оскільки така позиція направлена виключно на уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується дослідженими у ході судового провадження доказами, які є логічними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд враховує, що у постановах Верховного суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Таким чином, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» № 3760 від 23.11.2020 ОСОБА_3 на диспансерному наркологічному обліку у закладі не перебуває. Згідно довідки комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/5936 від 01.12.2020, ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні не перебував та за медичною допомогою не звертався. Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 3277 від 12.10.2020 ОСОБА_3 12.10.2020 перебував у тверезому стані.
Також, судом враховано те, що ОСОБА_3 жодного разу у ході судового провадження не розкаявся у вчиненому злочині, не вибачився перед потерпілою, яка є дитиною, не відшкодував шкоду та не намагався це зробити, а натомість у ході судового провадження спочатку визнавав вину, а потім взагалі зазначив про те, що саме потерпіла та її мати винні у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки потерпіла набігла на автомобіль, а він просто керував ним. Тобто, ОСОБА_3 не усвідомив те, що у зв`язку з його діям, як водія транспортного засобу сталась вказана дорожньо-транспортна пригода.
Таким чином, жодних обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
У ході судового провадження законним представником ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення на користь ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_3 завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 2 410,20 грн., моральної шкоди на суму 100 000 грн., моральної шкоди завданої її малолітній доньці ОСОБА_5 на суму 500 000 грн. та судових витрат понесених на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Разом з тим, відповідальність ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить поліс № ЕР-200651933 зі строком дії з 20.07.2020 по 19.07.2021 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю одного потерпілого у розмірі 260 000 грн. та 130 000 грн. на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну.

У Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України порядку «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду.
В матеріалах справи відсутні докази належного звернення потерпілої із вимогами до страхової компанії та фактично за відсутності відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування даний позов до винуватця ДТП є передчасним, оскільки, останнім була застрахована відповідальність перед третіми особами та звернення потерпілого з вимогами в такий спосіб суперечить меті інституту страхування.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (ст. 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при добросовісній поведінці законного представника потерпілої ОСОБА_6 та доведеності, що річний строк пропущений через незалежні від потерпілої причини, вона може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц дійшла до висновку про те, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 40, 41 постанови). У даній постанові зазначено також про те, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода пов`язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 26-1 вказаного закону страховиком відшкодовується потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вказані норми про відповідальність страховика враховуються при вирішення вказаного цивільного позову.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди встановлюються саме судом, тому суд враховує норми про відповідальність страховика при вирішення вказаного цивільного позову. При цьому суд зауважує, що відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства саме позивачі визначають відповідачів у справі. В той же час виплата чи не виплата страхового відшкодування не може бути підставою для звільнення ОСОБА_3 від відшкодування завданої ним моральної шкоди.
Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , які перебувають у причинному зв`язку з наступними негативними наслідками, потерпілій ОСОБА_5 та її законному представнику ОСОБА_6 було завдано й моральну шкоду.
При цьому, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Як вбачається з цивільного позову, у тому числі з пояснень потерпілої та її представника у судовому засіданні, стягнення моральної шкоди обґрунтовано тим, що потерпіла ОСОБА_5 понесла певний психологічний дискомфорт і переживання, вона піддалась моральним і фізичним стражданням. У зв`язку із злочинним діями ОСОБА_3 , потерпіла пережила душевні страждання, стрес, після скоєного потерпіла відчуває страх, тривалий час перебувала на лікуванні прикута до ліжка і на даний час потребує додаткового лікування. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 була змушена припинити відвідувати школу та позашкільні гуртки. Постійні моральні переживання призвели до погіршення психологічного стану ОСОБА_5 , вона стала неуважною, роздратованою, втратила апетит.
Суд враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілій завдано ушкодження здоров`ю, внаслідок чого вона дійсно зазнала моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, вимушеній зміні звичайного способу життя під час амбулаторного та стаціонарного лікування.
Разом з тим, судом враховано молодий вік потерпілої ОСОБА_5 , оскільки завдання їй тілесних ушкоджень у подальшому може негативно вплинути на її стан здоров`я, подальший ріст та розвиток.
З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає, що цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітній потерпілій ОСОБА_5 .

Окрім того, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення потягло за собою сильні переживання та страждання і матері потерпілої ОСОБА_6 , яка душевно страждала, у зв`язку з спричиненням її малолітній доньці тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , втратила можливість повноцінного життя через порушення сну і пригнічений психологічний стан доньки. Майже щоночі ОСОБА_6 змушена була вставати до доньки, оскільки їй снились страшні сни.
Також, ОСОБА_6 внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 змушена була покинути роботу, не може вести свій звичайний спосіб життя, так як постійно в пошуку кваліфікованих лікарів та в проведенні реабілітаційних процедур доньці, змінився звичайний уклад життя ОСОБА_6 на час отримання тілесних ушкоджень та проходження лікування і реабілітації її доньки, що вплинуло на її фізичний стан, законний представник потерпілого дійсно зазнала моральних страждань у вигляді душевного хвилювання, викликаного ушкодженням здоров`я дитини, завданим у результаті ДТП.
Крім того, у ході тривалого розгляду вказаного кримінального провадження стороною захисту систематично зазначалось, що ОСОБА_6 неналежно здійснює догляд та неналежно займається вихованням своєї доньки ОСОБА_5 , не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, як матері, внаслідок чого потерпіла потрапила в ДТП.
Суд звертає увагу, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась виключно через порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_3 та ні в якому разі через дії ОСОБА_5 , а тим більше її матері ОСОБА_6
Вислуховування щоразу безпідставної критики сторону захисту в свою адресу та адресу своєї дитини, також завдавало ОСОБА_6 чималих душних страждань та хвилювань.
Відтак, суд стягує з ОСОБА_3 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_6 кошти в сумі 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 19.10.2020 між цивільним позивачем - законним представником потерпілої ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 укладено договір про надання правової допомоги. Так, відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 19.10.2020, законним представником потерпілої ОСОБА_6 сплачено адвокату ОСОБА_7 гонорар у сумі 10 000 грн.
Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги законного представника потерпілої ОСОБА_6 в частині компенсації судових витрат в частині витрат на правову допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі.
Підстав для скасування арешту накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2020 на автомобіль «Мітсубіші», держаний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 суд не вбачає з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки у вказаному кримінальному проваджені заявлений цивільний позов, який не відшкодований, а тому вказане майно може бути використане для відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній раніше не судимий, ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, думку потерпілої сторони, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді обмеження волі на певний строк призначене ОСОБА_3 з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Цивільний позов заявлений законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 100 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди її малолітній доньці ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 30 000 грн., у рахунок відшкодування завданої їй злочином моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 10 000 грн., у рахунок відшкодування судових витрат понесених на правничу допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Речові докази, а саме: DVD-диск з відеозаписом, який поміщено в конверт в білого кольору та приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 2 288,30 грн.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.
Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: