Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1418/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власників
майна - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 та накладено арешт майно на вилучене у ході огляду місця події від 05.09.2022, а саме:
- вантажний бортовий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , користувачем якого є ОСОБА_9 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на відчуження, розпорядження та користування вказаного майнна, при цьому, даний автомобіль передати на зберігання власниці ОСОБА_8 ;
- ключ КШР марки Bernard moteurs» №16561 сс, помаранчевого кольору, бензоріз марки «Stihl» модель «TS 800», чотири пластикові каністри об`ємом по 20 л. кожна, без вмісту, три металеві молотки, п`ять паперових коробок у яких містяться диски до бензорізу, металевий інструмент-ключ, металевий лом, металеву лапу, фактичним користувачем та володільцем котрих є ОСОБА_9 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_9 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про арешт майна. При цьому, звертає увагу на те, що згідно з фабулою кримінального провадження, що міститься у витягу з ЄРДР, а також згідно з рапортом ст.лейтенанта поліції Д. Зими, жодна особа не зверталась до правоохоронних органів із заявою про викрадення майна чи про протиправне проникнення на свою територію, а співробітники поліції опинились на «місці події» «в результаті профілактичного відпрацювання смт. Новоозерянка». При цьому, співробітники поліції зупинили автомобіль на території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій», що також підтверджується матеріалами, доданими слідчим до клопотання, на момент затримання співробітниками поліції, ОСОБА_9 та інші особи знаходились в середині автомобіля, інше майно перебувало у кузові автомобіля. ОСОБА_9 є працівником ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР», 05.09.2022 перебував на території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій» у службовому відрядженні, що підтверджується копіює відповідного наказу. В подальшому, через декілька годин після затримання, ОСОБА_9 з іншими особами були звільнені без повідомлення про підозру, що є додатковим підтвердженням відсутності у правоохоронних органів обґрунтованої підозри у вчинені ними кримінального правопорушення. Таким чином, сукупність вказаних обставин та доказів, що їх підтверджують, свідчить про те, що ОСОБА_9 перебував на «місці події» у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, про відсутність у нього умислу на вчинення протиправних дій та про відсутність події кримінального правопорушення.
Крім того, в даному випадку, в порушення ч.1 ст.173 КПК України, не було доведено наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення (зі змісту клопотання взагалі не зрозуміло, що саме було предметом злочинного посягання), відсутнє обґрунтування потреб досудового розслідування, які могли б виправдати арешт майна, відсутнє обґрунтування завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, жодним чином не аргументовано наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України. Вилучене 05.09.2022 майно не відповідає критеріям речового доказу, встановленим в ст.98 КПК України. Також, в порушення вимог КПК України, слідчий не опечатав вилучене майно (відомості про це відсутні у протоколі огляду місця події) та не надав копію протоколу з переліком вилученого майна особі, у якої його було вилучено. Зазначає, що затримання ОСОБА_9 та вилучення у нього майна відбувалось на території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій», а саме на земельній ділянці, яка перебуває у володінні останнього на підставі Державного акта на право постійного користування землею 1-ЖТ №002084 від 30.08.2001, однак, вказана юридична особа не надавала добровільної згоди на проникнення співробітників поліції на відповідну земельну ділянку, ухвали слідчого судді на такі дії вони також не отримували.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власників майна - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційних доводів захисника, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.
У відповідності до матеріалів судового провадження №287/1418/22, в провадженні СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000113 від 05.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.
Як зазначено слідчим в клопотанні про арешт майна, 05.09.2022 до чергової частини ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від о/у СКП відділення поліції №2 ст. лейтенанта Данило Зими надійшов письмовий рапорт про те, що в ході профілактичного відпрацювання смт. Новоозерянка, Коростенського району було виявлено демонтаж під`їзної залізничної колії до ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій» протяжністю 60 метрів погонних. В подальшому неподалік від місця події було виявлено транспортний засіб марки «Мерседес» днз НОМЕР_1 з обладнанням призначеним для демонтажу, під керуванням працівника ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР» ОСОБА_9 , який мав намір продовжити демонтаж залізничних колій та заволодіння ними, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця від причин, що не залежали від його волі.
За даним фактом слідчим СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП 05.09.2022 внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0000113 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.
05.09.2022 в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги розташованій поблизу території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій», що розташований за адресою: вул. Заводська, 1, смт. Новоозерянка, Коростенського району, Житомирської області виявлено вантажний бортовий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 ,/ жительці АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , моб.тел: НОМЕР_4 , на вказаному транспортному засобі виявлено ключ КІПР марки «Bernard moteurs» №16561сс, помаранчевого кольору, бензоріз марки «Stihl» модель «TS 800», чотири пластикові каністри об`ємом по 20 л. кожна, без вмісту, три металеві молотки, п`ять паперових коробок у яких містяться диски до бензорізу, металевий інструмент-ключ, металевий лом, металеву лапу, фактичним володільцем та користувачем яких є ОСОБА_9 , котре вилучено в якості речового доказу до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.
Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення допитані свідки працівник ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР» ОСОБА_9 , який перебуває на посаді слюсара інструментальника, під керування якого був зупинений транспортний засіб у якому містилось знаряддя вчинення злочину та т.в.о. голови правління - головний бухгалтер ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій» ОСОБА_11 .
Відповідно до постанови слідчого від 05.09.2022 вантажний бортовий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ключ КІПР марки «Bernard moteurs» №16561сс, помаранчевого кольору, бензоріз марки «Stihl» модель «TS 800», чотири пластикові каністри об`ємом по 20 л. кожна, без вмісту, три металеві молотки, п`ять паперових коробок у яких містяться диски до бензорізу, металевий інструмент-ключ, металевий лом, металеву лапу, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів провадження.
Відповідно до постанови слідчого від 05.09.2022 вантажний бортовий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ключ КІПР марки «Bernard moteurs» №16561 сс, помаранчевого кольору, бензоріз марки «Stihl» модель «TS 800», чотири пластикові каністри об`ємом по 20 л. кожна, без вмісту, три металеві молотки, п`ять паперових коробок у яких містяться диски до бензорізу, металевий інструмент-ключ, металевий лом, металеву лапу, визнано знаряддями вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий поліції в кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна у вище зазначеному кримінальному провадженні (а.п.1-6).
За результатами розгляду вище зазначеного клопотання слідчого поліції, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.
Апеляційний суд вважає, що визначені процесуальним законом підстави для накладення арешту майно вилученого 05.09.2022 в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги розташованій поблизу території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій», що розташований за адресою: вул. Заводська, 1, смт. Новоозерянка, Коростенського району, Житомирської області, відсутні.
На переконання апеляційного суду, посилаючись у клопотанні, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000113 від 05.09.2022 та наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для його арешту, слідчий повинен був зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.
Між тим, жодних доказів того, що вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та було вилучено співробітниками ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 05.09.2022, є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах провадження не містяться. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування. Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції у клопотанні не було доведено необхідність накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вилученого в ході огляду місця події 05.09.2022, конкретно не вказано підставу для накладення арешту, а лише формально викладено зміст ч.2 ст.167 КПК України.
За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчого свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що підтверджено і відповідними матеріалами провадження, зокрема, протоколами допиту ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (керівник ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій), договорами про надання послуг між ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій та ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР», відповідними актами приймання виконаних робіт, калькуляціями, відомостями, довідкою ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій» щодо перебування на балансі залізничної колії, наказом про відрядження працівників ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР» для демонтажу колії від 05.09.2022 (а.п.17-34, 54), те, що ОСОБА_9 є працівником ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР», 05.09.2022 перебував на території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій» у службовому відрядженні, для проведення демонтажу під`їзної залізничної колії на виконання умов відповідних договорів між ТОВ «ІНТЕРТРАНССЕРВІС КР» та ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій».
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_9 05.09.2022 перебував на ділянці автодороги розташованій поблизу території ВАТ «Озерянський комбінат залізобетонних гідротехнічних конструкцій», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виключно в зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, що ставить під обґрунтований сумнів наявність, в даному випадку, події кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.
Крім того, у клопотанні жодним чином не обґрунтована потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власників майна - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею не дотримані вимоги ч.1 ст.175, ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України.
Апеляційний суд звертає увагу, що зазначене клопотання фактично є невідповідним вимогам ч.2 ст.173 КПК України, в зв`язку з однобічністю, неповнотою, за відсутності відповідної конкретизації.
У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. У клопотанні жодним чином не обґрунтована потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим та прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим та прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Жодні твердження апеляційної скарги прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані.
З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу адвоката слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням апеляційним судом свого рішення, яким слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна подане в рамках кримінального провадження №0000113 від 05.09.2022, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України
При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки MERCEDES-BENZ з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , та інше майно, яке було вилучено співробітниками ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 05.09.2022 у ОСОБА_9 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 про накладення арешту на вилучене у ході огляду місця події від 05.09.2022 майно, а саме: - вантажний бортовий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» модель «SPRINTER», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (власником якого є ОСОБА_8 , користувачем якого є ОСОБА_9 ); - ключ КШР марки Bernard moteurs» №16561 сс, помаранчевого кольору, бензоріз марки «Stihl» модель «TS 800», чотири пластикові каністри об`ємом по 20 л. кожна, без вмісту, три металеві молотки, п`ять паперових коробок у яких містяться диски до бензорізу, металевий інструмент-ключ, металевий лом, металеву лапу (фактичним користувачем та володільцем котрих є ОСОБА_9 ) відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :