ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1012/22 Справа № 202/265/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000614 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000614 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено, що вказані у клопотанні об`єкти нерухомого майна визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки не надано доказів на підтвердження визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000614.
Окрім цього, слідчий суддя встановив, що у клопотанні не зазначено, та в ході розгляду клопотання слідчим не наведено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт об`єктів нерухомого майна із забороною права розпорядження та користування, а відтак й не доведено наявності обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження та користування майном призведе до зникнення, втрати, перетворення чи передачі цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В апеляції:
- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна.
В обґрунтування вказує, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею невірно вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме: ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України, замість вірних ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Окрім цього вказує, що подальше розпорядження або користування спірним нерухомим майном, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, може призвести до можливого його подальшого незаконного відчуження, знищення або псування з метою зниження розміру оціночної вартості та розміру заподіяної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Доводи апеляційної скарги прокурора є частково обґрунтованими, а висновки слідчого судді про відмову в арешті майна передчасними з огляду на таке.
Судове рішення відповідно до ст. 370 КПК повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
При розгляді клопотання слідчим суддею зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані, оскільки згідно вказаних приписів ст. 172 КПК України, необхідно перевірити належним чином відповідність клопотання про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України.
Так, згідно витягу із ЄРДР слідує, що в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань провадження № 0000614 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України ( а.с. 9-10), що не відповідає зазначеній в клопотанні слідчого про арешт майна правовій кваліфікації ознак цього кримінального провадження за ч.2 ст. 206-2, ч.1 ст. 365-2 КК України.
Окрім того, в клопотанні слідчий посилається також на кримінальне провадження № 0000615 від 28 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 206-2 КК України, що є іншим кримінальним провадженням, і що унеможливлює взагалі визначитись в рамках якого ж із них слідчий просить накласти арешт на майно. При цьому витяг з цього кримінального провадження № 0000615 за ч.2 ст. 206-2 КК України в матеріалах справи відсутній.
В даному клопотанні також не зазначено кому саме належить майно на яке накладається арешт.
У вказаному клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, при цьому, окрім декларування ст. ст. 98, 170 КПК України, прокурор не наводить доводи необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також яким саме критеріям, згідно ст. 98 КПК України це майно відповідає.
Наведені обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, а тому висновок слідчого судді щодо відмови в накладенні арешту на вказане у клопотанні слідчого майно без виконання ним положень ч. 3 ст. 172 КПК України, є передчасними, і тому таке рішення суду відповідно до положень ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.
При цьому, колегія суддів, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК України, не приймає рішення по суті клопотання слідчого про арешт майна.
З огляду на те, що ухвала слідчого судді скасовується через неналежне дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не перевіряє інші доводи апеляційної скарги по суті клопотання слідчого, які повинні бути враховані та перевірені під час нового розгляду у випадку повторного звернення з клопотанням про арешт майна.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слідчого, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому постановлене слідчим суддею рішення не можна вважати обґрунтованим, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді необхідно скасувати, а клопотання слідчого відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України повернути прокурору для усунення наведених вище недоліків.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000614 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000614 від 28 жовтня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4