Справа № 194/561/22
Номер провадження 1-кс/194/115/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щорськ Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та додані до клопотання матеріали, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 , 20.05.2022 року приблизно о 21:33 год., знаходячись біля заїзду автостоянки магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Харківській, буд. 26д, м. Тернівка, Дніпропетровської області, діючи з прямим злочинним умислом, спрямованим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи у своїй правій руці ніж, який мався у нього при собі, умисно наніс ОСОБА_7 один удар у грудну клітину з права, з заду. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 у потерпілої ОСОБА_7 утворились тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення правої частини грудної клітини, правосторонній гемоторакс, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу або свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчиняти інші кримінальні правопорушення. Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки вчинив відповідно до ст.12 КК України умисне тяжке кримінальне правопорушення, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_6 продовжить свою злочину діяльність, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку з чим, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні, просив суд застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний бажає допомогти потерпілій, та ризики не доведені.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він потерпілій тілесні ушкодження не спричиняв, просив обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки бажає допомогти потерпілій.
Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує ст.ст. 177, 178 КПК України та вимоги ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2022 року за №0000143 за ч. 1 ст. 121 КК України.
21.05.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
21.05.2022 року о 10-00 год. підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: витягом з ЄРДР за №0000143 від 21.05.2022 року; протоколом огляду місця події від 21.05.2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 21.05.2022 року; протоколом допиту свідків від 21.05.2022 року - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом затримання особи від 21.05.2022 року; постановами про визнання речових доказів від 21.05.2022 року; протоколом огляду предмету від 21.05.2022 року.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, де суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року де суд зазначив «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування»; у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, де суд зазначив «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 177,178,183 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, який вчинено з застосуванням насильства, та за який передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому слідчий суддя враховує, що підозрюваний не одружений, на утриманні нікого немає, не працює, не має постійного джерела доходів, не має постійного місця проживання, веде бродячий та аморальний спосіб життя, отже не має стійких соціальних зв`язків, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, знає потерпілу. Таким чином менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, також вважає, що з урахуванням п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, та того, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, не визначати розмір застави.
З урахуванням вище переліченого, слідчий суддя вважає, що не має підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Отже в задоволенні клопотання сторони захисту про застосування особистого зобов`язання слід відмовити.
Таким чином, з урахуванням наведеного, враховуючи КПК України, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає доцільним обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП№1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 18 липня 2022 року.
Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годин 18 липня 2022 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» м. Дніпро у Дніпропетровській області.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1