Справа № 367/7023/20
Провадження №1-кп/367/113/2022
УХВАЛА
Іменем України
02 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 16.01.2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Калинівка Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000006 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 190 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, та заявив суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки обвинувальний акт складений з порушенням вимог встановлених ст. 291 КПК України. Сторона захисту вважала, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, та позбавляє можливості здійснювати захист належним чином, через незрозумілість та неконкретність обвинувачення, у зв`язку із чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору. Крім того, захисник зазначив, що ухвала суду від 07.10.2020 року, якою раніше було повернуто обвинувальний акт прокурору фактично виконана не була, прокурором не було усунуто зазначених в ухвалі суду недоліків.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в відкритому судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого та свідків.
Потерпілий в підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив імету його вчинення, обставини, які впливають на ступень тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Як вбачається з обвинувального акту (з усунутими недоліками), затвердженого заступником військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_7 30.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0000006 від 16.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 190 КК України, вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та належним чином сформулюваного обвинувачення.
Крім того, суд зауважує, що чинним КПК України не передбачено такого документу як Обвинувальний акт (з усунутими недоліками).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі ОСОБА_8 та інші проти Австрії, п.34).
Вивчивши обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 суд вважає, що всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення і належної правової кваліфікації його дій, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Так, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Вивчивши обвинувальний акт в даному провадженні суд дійшов висновку, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, та формулюванні обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 190 КК України було порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 р., положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Частина 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення стверджується, що 01.02.2019 року близько 12 годині ОСОБА_4 прибув на особистий прийом до службового кабінету ОСОБА_9 , який знаходиться в приміщенні Товариства за адресою: м. Київ, просп. Свободи 2г, де останній наполіг на необхідності вирішення зазначеного питання з ОСОБА_6 та запевнив ОСОБА_4 про якнайшвидше вирішення «проблемного питання», а саме здійснення корегування до технічних умов № 015-1 від 12.02.2018 року щодо газифікації об`єкта нерухомості 40 квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за наявністю усіх необхідних «документів» (під словом «документ», маючи на увазі завуальовану форму неправомірної вигоди).
Таким чином, фактично в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення злочину іншою особою як окремо так і спільно із обвинуваченим, який не є обвинуваченими по даному провадженню, відсутні й відомості про виділення провадження відносно цієї особи в окреме провадження, або інформація про наявність щодо нього прийнятого процесуального рішення прокурором або судового, що є порушенням також вимог ст.ст. 291, 337 КПК України.
Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.
Крім того, з даного обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 має процесуальний статус підозрюваного, а не як того вимагає чинний КПК України обвинуваченого, оскільки при викладенні правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , зазначено: «Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3 КК України …; ч. 3 ст. 190 КК України …».
У зв`язку із викладеним, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення та належної правової кваліфікації дій особи, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.

Крім того, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення в даному обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 , будучи начальником будівельно-монтажного відділу ТОВ «Газорозподільна компанія 2000», у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з метою особистого незаконного збагачення вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши, корупційний злочин. Однак, в даному обвинувальному акті не було зазначено в порушення яких нормативно-правових актів, ОСОБА_6 вирішив стати на злочинний шлях, оскільки раніше було зазначено лише посадову інструкцію директора капітального будівництва, тобто ОСОБА_9 та цитування декількох пунктів Загальних умов приєднання (технічного доступу) до газорозподільної системи визначених Кодексом газорозподільних систем.
Також, зауваження сторони захисту щодо не виконання прокурором ухвали суду від 07.10.2022 року, а саме не усунення недоліків обвинувального акту, які були зазначені в ухвалі, заслуговують на увагу.
Так, судом встановлено, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2020 року, зокрема було прийнято рішення про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 16.01.2019 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000006, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 368-3 КК України.
Вищевказана ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку не була, що свідчить про те, що прокурор погодився із прийнятим судом рішенням.
Разом із тим, суд, вивчивши обвинувальний акт (з усунутими недоліками) та ухвалу суду від 07.10.2020 року дійшов висновку, що ухвала суду була виконана частково.
В обвинувальному акті (з усунутими недоліками) викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_6 одночасно за вчинення двох злочинів, але не зазначено за яких обставин він вчинив кожен з них, а в подальшому зазначена кваліфікація дій обвинуваченого. Тобто при складанні нового обвинувального акту не було викладено конкретних обставин вчинення кожного кримінального правопорушення у яких обвинувачується ОСОБА_6 , встановлених прокурором.
Крім того, судом встановлено, що ухвалою суду від 07.10.2020 року було повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 16.01.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000006 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 368-3 КК України, а 02.11.2020 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 16.01.2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000006 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3 КК України, тобто з іншою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 .. Дана обставина суперечить КПК України, оскільки досудове розслідування кримінального провадження № 0000006 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.01.2019 року було завершено зверненням до суду з обвинувальним актом від 26.06.2019 року. При цьому в Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 після повернення обвинувального акту судом ухвалою від 07.10.2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 27 КК України (Види співучасників), підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення кримінального правопорушення.
Разом із тим, з обвинувального акту (з усунутими недоліками) взагалі не зрозуміло хто є підбурювачем, яким чином підбурював та хто інший співучасник вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в даному обвинувальному акті (з усунутими недоліками) не дотримано положень п. 9 ч. 2, ч. 3 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначено, що обвинувальний акт складено слідчим першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 та затверджено прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_11 26.06.2019 року у приміщенні військової прокуратури Київського гарнізону. Недоліки обвинувального акту, згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2020 року (справа № 367/5198/19, провадження № 1-кп/367/553/2020), усунуто заступником військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_7 __.10.2020 року у приміщенні військової прокуратури Київського гарнізону.
Таким чином, в обвинувальному акті відсутні зрозумілі відомості де саме, ким та коли складено обвинувальний акт, який надійшов на розгляд до суду 02.11.2020 року та який був затверджений заступником військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_7 30.10.2020 року.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а також права осіб, які не є обвинуваченими за даним обвинувальним актом та не мають права на захист від викладеного в ньому обвинувачення в даному кримінальному провадженні, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив суду клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року та 13.02.2019 року.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника.
Прокурор в підготовчому засіданні не заперечував щодо часткового задоволення клопотання захисника, а саме в частині щодо нерухомого майна: земельної ділянки, будинку та автомобіля.
Потерпілий в підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора.
Суд, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього копії документів, матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання можливо задовольнити частково, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 1. Земельну ділянку, площею 0.0027 га, кадастровий номер :01:031:0088, реєстраційний номер 14, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; 2. ? частку спільної часткової власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,0 кв.м., реєстраційний номер 14519415.
Вищевказане рішення було прийнято слідчим суддею з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
Також, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2019 року було накладено арешт з забороною користування та розпорядження на майно, що виявлено та вилучено в ході обшуку транспортного засобу марки «Тойота» модель «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_2 , яка на праві власності належить дружині підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_12 та який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_6 , зокрема: -грошові кошти в сумі 8200 (вісім тисяч двісті) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 82 штуки, наступних номерів та серій: AB 89523595 J; HD 06645544 B; AB 92276651 D; KG 05755532 B; CB 74325647 E; KB 78080726 N; HB 03892820 Q; CB 37807652 F; KK 62044944 C; FB 43000106 C; KB 31439694 J; KG 21505251 B; HB 86961931 N; KL 90442779 C; KB 12643211 H; KI 11321200 A; DB16316016 A; KB42434881 P; KB79724617 K; KF53930550 C; KB69504146 D; KB69504150 D; HK45683102 D; KD94229902 A; DB04865978 A; KB23888647 C; KB01872005 R; KF00829203 C; FG 60518045 A; AD 27467921 A; KK 04991674 C; FL 73744265 A; KF 30595508 B; KL 92317565 B; DF 43807418 B; AK 74677716 A; HB 58048628 I; KG 07915241 A; HF 55779385 C; HF 90941173 D; KB 79251617 I; HH 82585445 A; HJ 42875027 A; KB 71099740 J; KB02941124 L; HC76856623 A; KK14837230 A; HB09056185 F; HF34359260 C; KB69504175 D; KB68430357 K; HF05460586 B; HF68826343 C; HL76510675 F; KF33098127 D; HA18359470 B; KF 23531329 D; HI 49136725 A; AF 52131392 A; HG 11044141 A; KG 07861976 A; AB 78806116 K; HK 82874260 C; KK 38258451 C; DJ 06209732 A; AB 92411902 М; CB 35250923 B; AI 20635095 A; HE 51239386 C; KB 35275498 J; KB 35275497 J; FL 38063865 B; FB 04460693 A; AB35115884 B; HH28059507 A; KF22000835 D; HH35776506 A; KB 09329774F; KL 08578450A; HK50225934 C; KF46878641 A; HL28843565 G; - мобільний телефон Iphone 6s IMEI НОМЕР_3 ; - мобільний телефон Nokia чорного кольору IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 ; - мобільний телефон Meizu M3S; - листок з чорновими записами в якому загорнуто грошові кошти банкнотами номіналом 500 грн. у кількості 31 штука та банкнотами номіналом 200 грн. у кількості 2 штуки, на загальну суму 15 900 грн.; - листок з чорновими записами, обмотаний розпискою з написом: «ордер на земельні роботи гарант міст» із завернутими грошовими коштами банкнотами номіналом 500 грн. у кількості 9 штук та банкнотами номіналом 200 грн. у кількості 12 штук, на загальну суму 6900 грн.; - лист-конверт із написом «Павлюк замовник Потьомкін» із грошовими коштами банкнотами номіналом 500 грн. у кількості 20 штук, на загальну суму 10000 грн.; - перепустку Київгаз, філія Газтехніка; - три візитні картки; - ручку із синім ковпачком; - блокнот червоного кольору із чорновими записами та папір А4 із чорновими записами; - паспорт на ім`я ОСОБА_6 та ідентифікаційний номер; - гаманець чорного кольору із написом MDвсередині із карткою UPG НОМЕР_6 ; - картку Приватбанк НОМЕР_7 ; - картку Приватбанк для виплат НОМЕР_8 ; - грошові кошти в сумі 479 грн.; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на транспортний засіб Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 ; - зв`язку ключів у кількості 3-х штук; - автомобіль Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 .
Вищевказане рішення було прийнято слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, з даної ухвали вбачається, що вищевказане майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Так, станом на 02.08.2022 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженню завершено, отже усі докази, органом досудового розслідування зібрані та проведені усі необхідні процесуальні дії, прийняті усі процесуальні рішення, санкції статей у яких обвинувачується ОСОБА_6 не передбачають конфіскацію майна як вид покарання, тому потреби у подальшому повному обмеженні прав власника майна немає необхідності.
Разом із тим, на даний час кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання та прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, тобто суду не відомий перелік і обсяг доказів, які можуть бути досліджені судом під час судового слідства.
Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року по справі № 757/6319/19-к у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2019 року, а саме на нерухоме майно, яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ): на земельну ділянку, площею 0.0027 га, кадастровий номер :01:031:0088, реєстраційний номер 14, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Арешт накладений вищевказаною ухвалою на "?" частку спільної часткової власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,0 кв.м., реєстраційний номер 14519415 суд залишає без змін, оскільки сторонами не було надано суду інформації, яку саме частку було арештовано.
Також, на підставі вищевикладеного суд вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2019 року по справі № 757/7186/19-к у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2019 року, а саме на транспортний засіб марки «Тойота» модель «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_12 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на транспортний засіб Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 29, 110, 170-173, 290-293, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 190 КК України, повернути прокурору Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, який направив акт до суду, для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2019 року по справі № 757/7186/19-к у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2019 року, а саме на транспортний засіб марки «Тойота» модель «Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_12 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на транспортний засіб Toyota Avensis д.н.з. НОМЕР_2 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року по справі № 757/6319/19-к у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000006 від 16.01.2019 року, а саме на нерухоме майно, яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ): на земельну ділянку, площею 0.0027 га, кадастровий номер :01:031:0088, реєстраційний номер 14, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 08 серпня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1