Справа № 931/592/21 Провадження №11-кп/802/302/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника
ВОУ АТ«Ощадбанк»- ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.191, ч.ч.1,2 ст.361, ч.ч.1,2 ст.182 КК України
ВСТАНОВИВ
Зазначеним вироком затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_10 , якою останню визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, привласненні чужого майна, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України; привласненні чужого майна, повторно, тобто ч.3 ст.191 КК України; несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки, блокування інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України; несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки, блокування інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, вчинене повторно, тобто ч.2 ст.361 КК України; незаконному використанні конфіденційної інформації про особу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України та незаконному використанні конфіденційної інформації про особу, повторно, тобто ч.2 ст.182 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 , громадянці України, непрацюючій, заміжній, на утриманні якоє є малолітня дитина, раніше несудимій, призначено узгоджене угодою покарання за:

ч.1 ст.191 КК України позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на строк 2 роки;

ч.3 ст. 191 КК України позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на строк 2 роки;

ч.1 ст.182 КК України - арешт строком на 3 місяці;

ч.2 ст.182 КК України позбавлення волі строком на 3 роки;

ч.1 ст.361 КК України позбавлення волі строком на 2 роки;

ч.2 ст.361 КК України позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком вирішено питання про долю речових доказів та арештованого майна.

Не погоджуючись з вироком суду, представник АТ «Ощадбанк» оскаржує його з мотивів істотного порушення вимог КПК України та його прав. Вказує, що в ході службових розслідувань філія ВОУ АТ «Ощадбанк» виявила в діях обвинуваченої ОСОБА_8 ознаки кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, в порядку ст.214 КПК України, ними були подані відповідні заяви про вчинення кримінального правопорушення. За фактами викладеними у заяві Банку від 05 травня 2021 року Володимир-Волинською місцевою прокуратурою внесено відповідні відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Судом не враховано, що АТ «Ощадбанк» завдано матеріальну шкоду, у зв`язку з чим він повинен бути у статусі потерпілого у вищевказаному кримінальному провадженні. На обґрунтування своєї позиції вказує, що обвинувачена без відому Банку та його клієнтів, з використанням особистих даних, виготовляла на їх імена банківські картки, на які встановлювала кредитні ліміти, та в подальшому використовувала їх у своїх особистих потребах. Внаслідок того, що клієнти не укладали даних кредитних договорів, а тому і не можуть нести перед Банком будь-яких обов`язків щодо повернення кредитних коштів, якими ОСОБА_8 заволоділа в ході виконання своїх посадових обов`язків, остання завдала своїми протиправними діями матеріальних збитків АТ «Ощадбанк», які повинні бути відшкодовані виключно винною особою.
Також в апеляційній скарзі вказується про невідшкодування завданих збитків на сьогодні.
Окрім цього, на думку апелянта, істотним порушенням вимог КПК України є те, що угода про визнання винуватості була укладена та затвердження без участі АТ «Ощадбанк», як потерпілої сторони, що суперечить аб.2 ч.8 ст.469 КПК України.
Представник АТ «Ощадбанк» просить скасувати вирок Локачинського районного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 та направити кримінальне провадження № 0000007 органу досудового розслідування для його продовження в загальному порядку.
ОСОБА_8 та її захисник на апеляційний розгляд не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. Прокурор не заперечував щодо продовження апеляційного розгляду у відсутності вказаних осіб, оскільки вимоги апеляційної скарги не погіршують становище обвинуваченої. Представник АТ «Ощадбанк» поклався на розсуд суду у вирішенні даного питання. Колегія суддів дійшла висновку про можливість ведення апеляційного розгляду у відсутності обвинуваченої та її захисника.
Заслухавши доповідача, який доповів основні доводи та зміст оскарженого вироку, думку представника АТ «Ощадбанк», який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав наведених у ній, міркування прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, просив закрити апеляційне провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог Закону суд першої інстанції не дотримався,вирок суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченою і прокурором, не відповідає зазначеним вимогам, оскільки,на велике переконання апеляційного суду, постановлений судом з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання щодо права АТ «Ощадбанк» на оскарження вироку Локачинського районного суду Волинської області, яким затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_8 та прокурором ,колегія суддів зазначає про таке.

За приписами ч. 4 ст. 475 КПК вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом та на підставах, передбачених ст. 394 КПК.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно на підставах: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, установлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

2) прокурором виключно на підставах: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угоди не може бути укладено.

Тобто, положеннями вказаних норм кримінального процесуального закону встановлено підстави оскарження вироку суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості та вичерпний перелік осіб, які можуть звернутися з апеляційною скаргою на вказаний вирок.

Однак, виходячи зі змісту положень Конституції України, статей 7, 24 та 394 КПК у їх взаємозв`язку, особа, яка не була учасником кримінального провадження, має право на апеляційне оскарження вироку на підставі угоди за умови, що це рішення стосується її прав, свобод та інтересів. Цей підхід підтверджено постановою Верховного Суду України від 3 березня 2016 року (справа № 5-347кс15), де зазначено: «… відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 цього Кодексу».

При застосуванні такої правової позиції у цій справі, оскаржений вирок стосується АТ «Ощадбанку» тією мірою, щоб надати останньому згідно з ч. 2 ст. 24 КПК право оскаржити його до вищих судових інстанцій.

Відповідно до приписів ст.412 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Тобто це такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Істотність порушення, яке було допущено при проведенні досудового розслідування чи під час судового розгляду кримінального правопорушення, є оціночною категорією. Суди самостійно мають визначати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та чи вплинуло таке порушення на остаточне судове рішення.

За змістом статей 474, 475 КПК України суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і може відмовити в затвердженні угоди.
Якщо внаслідок перевірки змісту угоди, одержання відомостей із пояснень сторін угоди суд дійде висновку про наявність хоча б однієї обставини, передбаченої ч.7 ст.474 КПК України, то він своєю ухвалою відмовляє у затвердженні угоди і досудове розслідування, або судове провадження продовжуються в загальному порядку.
На переконання колегії суддів, місцевим судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які спричинили порушення прав та інтересів АТ «Ощадбанк» у даному кримінальному провадженні.

Відповідно норм ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина друга даної статті зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором до суду подано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.191, ч.ч.1,3 ст.361, ч.ч.1,2 ст.182 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладену 30 вересня 2021 року між прокурором ОСОБА_9 та обвинуваченою за участю захисника ОСОБА_10 .

Відповідно до обвинувального акту потерпілими у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Кримінальним правопорушенням було заподіяно матеріальну шкоду на суму 201 953 грн, яка відшкодована ОСОБА_8 .

В матеріалах справи наявні розписки від усіх цих потерпілих, зазначених в обвинувальному акті, щодо згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_8 та відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до останньої.

Окрім цього у вироку зазначено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № 10002/0106 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» та будучи матеріально-відповідальною особою, маючи у зв`язку із виконанням своїх функціональних обов`язків повну інформацію про клієнтів банку, проведені ними банківські операції та доступ до їхніх банківських рахунків, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, а саме коштами клієнтів банку, здійснювала виготовлення на ім`я клієнтів банку банківських карток, на які встановлювала кредитні ліміти, та в подальшому використовувала їх у своїх особистих потребах.
В судовому засіданні апеляційним судом встановлено, що 15 травня 2021 року за фактом викладеними у заяві АТ «Ощадбанк» від 05 травня 2021 року, Володимир-Волинською місцевою прокуратурою внесено до ЄРДР кримінальне провадження за №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Крім того, 15 червня 2021 року, 01 жовтня 2021 року та 08 листопада 2021 року за результатами проведення додаткового службового розслідування АТ «Ощадбанк», в порядку ст.214 КПК України, подав чергову заяву до правоохоронних органів про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення. В даних заявах про вчинення кримінального правопорушення АТ «Ощадбанк» зазначав про спричинення йому злочинними діями обвинуваченої матеріальних збитків. Внаслідок того, що клієнти не укладали кредитних договорів, а тому і не можуть нести перед Банком будь-яких обов`язків щодо повернення кредитних коштів, якими ОСОБА_8 заволоділа в ході виконання своїх посадових обов`язків, завдані збитки повинні бути відшкодовані виключно винною особою. На момент подачі апеляційної скарги завдані збитки не відшкодовані.

Зазначені обставини свідчать про те, що своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдала шкоди у числі інших також інтересам АТ «Ощадбанк».
Не зважаючи на це АТ «Ощадбанк» не було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні, що позбавило останнього права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в порядку встановленого ст.290 КПК України. Окрім цього, угода про визнання винуватості була укладена та затверджена без участі акціонерного товариства.
Таким чином судом першої інстанції при затвердженні угоди про визнання винуватості не надано належної оцінки вищевказаним обставинам На переконання судової колегії місцевим судом було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення усіх обставин вчинення обвинуваченою інкримінованих їй кримінальних правопорушень, які мають значення при ухваленні законного та обґрунтованого судового рішення, та не в повній мірі перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону, чим було допущено порушення прав та інтересів АТ «Ощадбанк».

Зазначене дає підстави вважати, що АТ «Ощадбанк» є особою, правам та інтересам якої завдано шкоди у даному кримінальному провадженні, а тому укладена та затвердження угоди про визнання винуватості без участі і відома цього товариства суд вважає істотним порушенням КПК України, що тягне безумовне скасування судового рішення.

Апеляційний суд вбачає необхідність скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 та застосувати положення ст.415 КПК України, призначивши новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання, в ході якого слід усунути зазначені порушення закону, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 412, 415 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ
Апеляційну скаргу представника Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.
Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.191, ч.ч.1,3 ст.361, ч.ч.1,2 ст.182 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання.

Головуючий

Судді