Справа № 204/672/21
Провадження №1-кп/204/196/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та приміщенням Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» кримінальне провадження № 0001472 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи. В обґрунтування клопотання зазначив, що 22 грудня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню постановою слідчого було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, для з`ясування психічного стану підозрюваного ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення, для проведення якої залучено експертів відділу судово психіатричної експертизи № 5 ДУ «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України». Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 15 від 14 січня 2021 року вбачається, що нібито ОСОБА_3 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумства або інший хворобливий стан психіки не страждав, і в теперішній час не страждає. Але, у дослідницькій частині висновку йдеться річ про те, що ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення було рекомендовано лікування у психіатричній лікарні. Дані обставини щодо таких рекомендацій не було з`ясовано, а ні слідчими органами, які проводили досудове розслідування, а ні експертами, що проводили амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Такі обставини при об`єктивному розгляді справи необхідно було б враховувати, оскільки вони мають суттєве значення як для проведення такого роду експертизи, так і взагалі для проведення досудового розслідування. Також під час проведення вказаної експертизи не була витребувана медична карта ОСОБА_3 з міської лікарні та копія книги запису викликів лікарів додому, відповідно аргументація експертного висновку щодо відсутності у ОСОБА_3 психічного розладу на період часу, що цікавить суд, є непереконливою з наукової точки зору та відповідно до методичних рекомендацій, якими керуються експерти під час проведення такого роду експертиз, така медична документація є обов`язковою. Щодо неповноти висновку слід зауважити, що експерти під час проведення судово-психіатричної експертизи поставились упереджено та не надали відповіді на всі поставлені питання. Судові експерти не відповіли на питання щодо того, чи підпадає підозрюваний ОСОБА_3 під дію ч. 2 та ч. 3 ст. 19, ст. 20 КК України, та чи може він нести відповідальність за скоєний злочин. Це свідчить про неповноту складеного висновку, упередженість з боку судових експертів та взагалі про не об`єктивне досудове розслідування. На підтвердження доводів щодо необхідності призначення додаткової судово-психіатричної експертизи також слід звернути увагу на поведінку самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час судового розгляду справи. Неодноразово у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 поводився дуже дивно. На запитання суду не може надати чіткої відповіді. Під час судового засідання падає на підлогу та затикає вуха. Його рухи дуже загальмовані. Він не може сприймати обставини. Відповідно до вищевказаного, обвинувачений ОСОБА_3 може потребувати застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із суворим наглядом. На даний час необхідно об`єктивно оцінити психічний стан ОСОБА_3 та його можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як на даний час, так і у період інкримінованих дій. Таке питання може бути вирішене лише після проведення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Просив призначити по кримінальному провадженню повторну стаціонарну судово-психіатричну експертизу обвинуваченому ОСОБА_3 .
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту, оскільки воно є безпідставним та таким, що спрямоване на затягування судового розгляду кримінального провадження. Висновок комісії лікарів-психіатрів є законним та послідовним. На теперішній час і як під час проведення експертного дослідження, поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 була скута та він хвилюється щодо подій, які відбулися, однак це є особливістю його характеру, а ніяк не психічним захворюванням. Не має жодних причин вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 потребує повторного проведення судово-психіатричної експертизи. Взагалі, те що зазначає захисник у своєму клопотанні, а саме те, що ОСОБА_3 падав в судовому засіданні на підлогу, він цього ні разу не бачив. Окрім цього, інші доводи захисника, які викладені в клопотанні були спростовані під час допиту в судовому засіданні експерта, який повідомив, що документів, які були надані у розпорядження комісії лікарів-психіатрів було достатньо для надання вказаного висновку.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 надав покази, що експертною комісією було надано висновок судово-психіатричного експерта № 15 від 14 січня 2021 року. Експертне дослідження проводилось відносно ОСОБА_3 . Під час проведення вказаного експертного дослідження, експертна комісія дійшла висновку, що в період інкримінованого діяння ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав. В період інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. На період експертного дослідження ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребував. Під час проведення експертного дослідження було встановлено, що ОСОБА_3 жодним психічним захворюванням не страждає та не страждав раніше. Під час проведення експертного дослідження експертна комісія повинна визначити наявність чи відсутність психічних захворювань, а ніяким чином не спостерігати за девіантною поведінкою іспитованого. Він на теперішній час не пам`ятає поведінку ОСОБА_3 під час проведення дослідження, однак все, що зазначено у висновку відповідає дійсності. Під час проведення дослідження експерти користувались наданими матеріалами кримінального провадження і проводили дослідження самого іспитованого. ОСОБА_3 був доставлений до експертної установи, експерти спілкувались з ним. Матеріалів кримінального провадження, а також присутність іспитованого, було достатньо експертній комісії для надання висновку. Щодо перебування ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра, то це питання не ставилося перед експертною комісією, однак в матеріалах кримінального провадження була довідка надана лікарем психіатром, відповідно до якої ОСОБА_3 в КП «Міська поліклініка № 1» ДМР» на обліку лікаря психіатра не перебуває та не перебував. КП «Міська поліклініка № 1» ДМР» в минулому була психоневрологічний диспансер м. Дніпро. При проведенні дослідження, у випадку необхідності надання додаткових матеріалів, вони направляють клопотання про надання додаткових матеріалів на адресу установи, яка призначила таке експертне дослідження, які необхідні для проведення експертного дослідження, у тому числі і медичні документи, які не стосуються перебування на обліку у лікаря психіатра. У даному конкретному випадку у експертної комісії не було необхідності подання клопотання про надання медичної документації не від лікаря психіатра, а ні від інших спеціалістів, а саме сімейного лікаря та інших. На вирішення експертної комісії було постановлено п`ять питань, відповіді були надані. На п`яте питання відповідь була надана, виходячи з відповіді, наданої на друге та третє питання, конкретно на п`яте питання експертна комісія відповіді не надала, оскільки це не входить до її повноважень. До обов`язків експертів не входить надання прокурору відомостей щодо розвитку будь-яких психічних розладів у іспитованого в майбутньому. Експертна комісія визначає стан іспитованого на період вчиненого інкримінованого йому діяння та на період обстеження. Іспитований під час проведення експертного дослідження був збентеженим, і таким чином проявлялась його поведінка, був знижений настрій. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перебував під вартою, був привезений на експертне дослідження, в нього був ситуаційно знижений настрій. Він не пам`ятає в чому саме проявлялось збентеження на той час у іспитованого. Якщо б матеріали кримінального провадження містили відомості щодо перебування іспитованого на обліку чи лікування раніше, експертній комісії необхідні б були додаткові матеріали. Навіть, якщо б під час спілкування з іспитованим, він повідомив, що перебував на лікуванні то експертами було б подано клопотання задля надання додаткових матеріалів. В абзаці першому пункту 21 висновку експертною комісією було зазначено зі слів іспитованого про перебування на лікуванні у психіатричній лікарні саме його сина, а не особисто його. В шостому абзаці п. 21 було записано з матеріалів кримінального провадження, а саме пояснення матері іспитованого, яка зазначила що вони йому пропонували лягти до лікарні на Бехтерева, однак іспитований відмовився. Мати говорила про лікування, однак відомостей щодо звернення до лікарня не має. Відсутність відомостей щодо цього не перешкоджало експертній комісії провести експертне дослідження. Іспитований жодного разу не проходив лікування в психіатричній лікарні, дійсно йому пропонували, однак він відмовився і про це він також повідомляв експертній комісії. Якщо ОСОБА_3 не звертався до психіатричної лікарні, то він там не лікувався, в нього не було необхідності в цьому. Під час проведення експертного дослідження не існує певних методик. При проведенні експертного дослідження експерти застосовують свої клінічні знання, здобуті на протязі всього періоду роботи. В нього стаж роботи складає 29 років. Методик для проведення експертних досліджень не має, є лише інструкція, однак вона визначає лише організаційні питання. Висновок судово-психіатричного експерта № 15 від 14 січня 2021 року є правдивим та обґрунтованим, він його підтримує.
Заслухавши учасників судового провадження, експерта та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшла наступних висновків.
За змістом статті 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Згідно із частиною першою статті 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Відповідно до пункту третього частини другої статті 242 КПК України, підставою для проведення даної експертизи є визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого) за наявності відомостей, які викликають сумніви щодо його осудності, обмеженої осудності.
Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на підставі постанови старшого слідчого СВ Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 22 грудня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза підозрюваного ОСОБА_3 , проведення якої було доручено експертам відділу судово-психіатричної експертизи № 5 Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України».
За результатами проведення вищевказаної експертизи було складено висновок судово-психіатричного експерта № 15 від 14 січня 2021 року, згідно якого ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не страждав і в теперішній час не страждає. Як випливає з матеріалів кримінального провадження та даного психіатричного обстеження в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, іспитований не виявляв і ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, про що свідчить його правильне орієнтування в навколишньому та особах, певна послідовність і цілеспрямованість дій, відсутність у його поведінці й висловлюваннях у той період часу ознак маячіння, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності, коли він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.
Відповідно до пункту 14 висновку судово-психіатричного експерта № 15 від 14 січня 2021 року, дана амбулаторна судово-психіатрична експертиза обвинуваченого ОСОБА_3 проводилася комісією у складі трьох експертів психіатрів, стаж експертної роботи яких становить від 19 до 28 років, яких відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства було попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених на них обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України.
Згідно з пунктом 18 вказаного висновку встановлено, що на експертизу були надані матеріали кримінального провадження № 0001472 в 1-му томі, а також був представлений і підозрюваний ОСОБА_3 .
Суд зазначає, що будь-яких дій, які могли б свідчити про наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 психічних захворювань в судовому засіданні судом не спостерігалось, а його поведінка в повній мірі відповідає особливостям характеру обвинуваченого, про що повідомив в судовому експерт ОСОБА_6 . Крім того, відомості, зазначені в клопотанні сторони захисту стосовно того, що обвинувачений падав на підлогу в судовому засіданні не відповідають дійсності, оскільки таких випадків судом зафіксовано не було.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_5 щодо неврахування психічного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення та наявності рекомендацій щодо проходження лікування у психіатричному закладі, то зазначені відомості не відносяться до об`єктивних, оскільки були надані родичами обвинуваченого, які вважали за необхідне пройти лікування обвинуваченому в певний період його життя, що відноситься до їх особистих думок та не може свідчити про встановлення діагнозу.
Не заслуговує на увагу й той факт, що в порушення методичних рекомендацій не була витребувана медична документація обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування, оскільки як матеріалами кримінального провадження, в яких міститься інформація про не перебування обвинуваченого ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра, так й показами експерта ОСОБА_8 , підтверджується, що у експертної комісії не було необхідності подання клопотання про надання медичної документації не від лікаря психіатра, а ні від інших спеціалістів, іспитований жодного разу не проходив лікування в психіатричній лікарні.
Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що проведення експертизи було неповним, а висновок експертизи не є достатньо обґрунтованим.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження будь-яких нових обставин та належних і допустимих доказів щодо зміни психічного стану обвинуваченого ОСОБА_3 , які б вказували на необхідність проведення повторної судово-психіатричної експертизи не було встановлено і стороною захисту таких відомостей суду надано не було.
Суд зазначає, що лише незгода сторони захисту з експертним висновком не може бути підставою для призначення повторної експертизи.
Жоден доказ, як і висновок експертизи, не має наперед встановленої сили. Він має бути оцінений при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 371,372,376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про призначення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1