Справа № 461/1512/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/772/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року про обрання підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000028 від 02.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року клопотання задоволено.

Обрано підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 діб - до 23.10.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого в ОВС 2-го відділення Слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області капітана юстиції ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить винести ухвалу, якою змінити ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у відповідності із вимогами кримінально-процесуального закону з урахуванням особи підозрюваної.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що обираючи міру запобіжного заходу слідчий суддя послався на п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, який передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260-262, 437-442 КК України.

Зазначає, що органи досудового слідства розцінюють як злочинні дії, які були вчинені ОСОБА_6 в 2015-2018 роках. В той же час, диспозиція ч.4 ст. 183 КПК України була викладені в іншій редакції.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Дана норма закону має пряму дію у часі. Захисник вважає, що це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності.

Наголошує, що із чинної на даний час редакції ч.4 ст. 183 КПК України вбачається, що вона погіршує кримінально-правове становище особи, а тому не може мати зворотної сили. Відтак, захисник вважає, що при обранні такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен був визначити розмір застави, оскільки це було обов`язком суду під час вчинення ОСОБА_6 дій, які їй інкримінуються як злочин.

Стверджує, що рішення суду першої інстанції є суперечливим, оскільки суд вказує, що орган досудового слідства вважає, що отримані на даному етапі досудового розслідування відомості вказують на вірогідну причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного злочину.

Звертає увагу, що якщо сам орган досудового розслідування вказує лише на вірогідну причетність ОСОБА_6 до вчиненного правопорушення, то об`єктивний спостерігач не може переконатись у реальній причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаних дій.

Акцентує, що судом не вказані докази, які доводять наявність обґрунтованих ризиків, не взято до уваги, що потерпілого по ч.1 ст. 111 КК України на якого можна впливати не може бути.

Зазначає, що з долучених до матеріалів клопотання вбачається, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також повідомлення про підозру були оголошенні ОСОБА_6 напередодні розгляду клопотання 24.08.2022, до суду ОСОБА_6 з`явилась особисто, добровільно і без примусу, що виключає ризики її переховування, ОСОБА_6 мала реальну можливість знищити чи спотворити речі та документи чи вчинити тиск на свідків, що вона робити не стала.

На переконання апелянта, судом не враховано доводи сторони захисту щодо віку ОСОБА_6 і того факту, що її син є офіцером ЗСУ і бере участь у воєнних діях на сході України, сама ОСОБА_6 має постійне місце проживання та сталі сімейні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, підозрювану ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом УСБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 02.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, складено 24.08.2022 та цього ж дня вручено ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 не пізніше травня 2015 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел на вчинення дій, спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, безпеці України, шляхом надання допомоги іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України. До вказаної діяльності ОСОБА_6 була залучена представниками спецслужб країни агресора рф у зв`язку з її публічною політичною проросійською діяльністю та поглядами, яка протягом 2012-2014 років була головою Шевченківської районної організації «Партії регіонів», засновником та керівником громадської організації «Джерела допомоги», одним із очільників громадської організації «Український вибір» (15.06.2016 перейменована на Всеукраїнську громадську організацію Всеукраїнський громадський рух «Український вибір Право народу»).

На виконання прямого злочинного умислу, ОСОБА_6 у період часу з травня 2015 року по серпень 2022 року, використовуючи можливості вказаних громадських організацій, а також особистих контактів у ветеранських організаціях, на виконання завдань іноземної сторони за фінансову винагороду, здійснювала підривну діяльність проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній та інформаційній безпеці України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 , надавала допомогу у підривній діяльності на шкоду Україні шляхом реалізації на території області проектів російських спецслужб, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної ситуації в регіоні, кінцевою метою яких було зміна діючої влади, забезпечення федералізації України для зменшення міжрегіональних зв`язків і єдності держави.

Так, ОСОБА_6 як самостійно, так при сприянні та організації ОСОБА_10 , здійснювала заходи з дискредитації органів державної влади та місцевого самоврядування шляхом організації та фінансового забезпечення проведення масових акцій протестного характеру, інформаційних акцій, культурно-масових заходів тенденційного та ідеологічного спрямування. Для активізації процесів зменшення міжрегіональних зв`язків і єдності різних регіонів держави під приводом федералізації України організовувала науково-практичні конференції, семінари та вуличні акції з вимогами надання особливого економічного, культурного статусу ОСОБА_11 та її від`єднання в окрему автономію.

22 травня 2015 року ОСОБА_6 особисто взяла участь у науково-практичній конференції «Особливий статус Львова: регіональна самоідентифікація і європейська самостійність», котра була організована та профінансована ОСОБА_10

29 вересня 2015 року ОСОБА_6 , як одна із очільників громадської організації «Український вибір», організувала із залученням інших громадських організацій Львівщини та особисто взяла участь у мітингу біля будівлі Львівської обласної державної адміністрації, поєднаному із перекриттям прилеглих вулиць, під гаслом: «Конституційні права народу і відсутність прав в дійсності» з вимогами відставки ОСОБА_12 та закликами до влади України дотримуватися Конституції країни, не обмежувати права громадян.

Навесні 2018 року ОСОБА_6 , з метою збереження «російської» присутності у Львівській області, особисто підписала та подала, складену адвокатами Адвокатського об`єднання «Верум Віта» (засновником якого є ОСОБА_10 ), до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву про скасування рішення № 163 від 23.02.2018 виконкому Львівської міської ради «Про вжиття заходів з усунення аварійності Монумента бойової слави радянських збройних сил на вул. Стрийській». В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_13 неодноразово особисто брали участь у судових засіданнях з приводу розгляду вказаного позову, широко висвітлюючи в засобах масової інформації рф вказану подію.

При цьому, ОСОБА_6 звітувала про виконання нею завдань як особисто у невстановлений спосіб, так і через ОСОБА_10 , котрий у зашифрованому вигляді передавав «кураторам», співробітникам спецслужб рф, а саме: співробітнику ГУ ГШ ЗС рф на ім`я ОСОБА_14 , співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_15 , співробітнику ФСБ рф ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_17 , співробітнику ФСБ РФ ОСОБА_18 та співробітнику СЗР рф під прикриттям ОСОБА_19 , безпосередньо під час перебування на території рф, анексованої території АР Крим або ж криптованим способом через визначені канали електронного зв`язку. Грошові кошти за проведену роботу, затрати пов`язані з фінансуванням його оточення, агентури, окремих організацій, груп та осіб, ОСОБА_10 отримував безпосередньо від своїх кураторів в рф або ж від структур з рф за надання послуг із охорони нафтопроводу «Дружба», в окремих випадках кошти передавались з використанням послуг кур`єрів. Водночас, ОСОБА_6 в лютому 2017 року для легалізації отриманих коштів була призначена на посаду начальника відділу кадрів ПрАТ «Консорціум «Агентство економічної безпеки».

З метою конспірації своєї злочинної діяльності, спрямованої на надання допомоги іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 отримала позивний « ОСОБА_20 ».

Орган досудового розслідування вважає, що отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судове рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України.

Під час вирішення питання про задоволення клопотання слідчого слідчим суддею першої інстанції враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обумовлено наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням та рапортом про вчинення кримінального правопорушення з ГВКР УСБ України у Львівській області № 62/2/1 111КК/1 від 02.03.2022; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого № 62/2/1 6нт від 27.03.2022; заявою ОСОБА_21 від 23.03.22; заявою ОСОБА_22 від 23.03.22; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_1 від 06.04.2022; протоколом огляду від 02.05.2022; протоколом огляду від 04.05.2022; протоколом огляду від 12.07.2022; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого № 62/2/1 1205нт від 27.03.2022; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого № 62/2/1 1197нт від 15.08.2022; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого № 62/2/1 1205нт від 27.03.2022; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого з додатками № 62/2/1 1405нт від 22.08.22; відповіддю ГВКР УСБ України у Львівській області на доручення слідчого з додатками № 62/2/1 1406нт від 22.08.22; протоколом огляду від 22.08.22; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000028.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що додані до клопотання слідчого докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно її пов`язати із вчиненням даного кримінального правопорушення.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Окрім цього, приймаючи дане рішення слідчим суддею вірно враховано те, що підозрювана ОСОБА_6 вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого вона підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан підозрюваної ОСОБА_6 дозволяють їй перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обрав останньому винятковий у вигляді тримання під вартою, довівши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, та саме такий вид унеможливить переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З таким висновком слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, під час розгляду клопотання прокурором було доведено наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Дані про особу підозрюваної, про які зазначає адвокат, були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу, такі не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни їй запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними.

Безпідставними є і доводи апелянта про необхідність визначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 серпня 2022 року про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: