Справа № 487/2073/22
Провадження № 1-кп/487/556/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000953 від 06.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, з середньою загальною середньою освітою, раніше не судимого, який не являється депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05.11.2021 року біля 22-30 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 - у приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Росо М3» Yellow 4GB RAM 64GB ROM, вартістю 4613,64 грн., після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 4613,64 грн.

Крім того, ОСОБА_4 05.11.2021, біля 22-30 годині, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 - у приміщенні житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого викрадення грошових коштів з карткового рахунку, таємно викрав банківські платіжні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , власником якої являється АТ КБ «ПриватБанк», які, в розумінні норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відноситься до офіційних документів, та які перебували у користуванні ОСОБА_5 та в подальшому, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, утримуючи вказані банківські картки при собі, з метою подальшого їх використання, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 00-43 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену платіжну банківську карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 500,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 00-52 годині, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 2000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 00-54 годині, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 00-59 годині, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул.. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-01 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 300,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 300,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-31 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_6 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-32 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-33 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул.. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-34 год., діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул.. Озерна, 13-Г, зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 1000,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 06.11.2021 року о 01-37 годині, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи раніше викрадену банківську платіжну карту № НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , за допомогою банкомату, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , зняв з банківського рахунку ОСОБА_5 , тобто таємно викрав, грошові кошти у сумі 500,00 грн., отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 500,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнав повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпіла сторона в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, до суду надано заяву, в якій просить провадження розглядати за її відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку із добровільним відшкодуванням спричиненої шкоди. З урахуванням положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без потерпілої сторони.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, з корисливих мотивів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, перебуває на обліку у лікаря психолога, у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування спричинених збитків.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.185 КК України; у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.185 КК України; у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.357 КК України.

При цьому з урахування положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначивши покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання за вчинені кримінальні правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, добровільне відшкодування спричинених збитків, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- по ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- по ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- по ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати

Речові докази по справі 2 СПУ та відбитки пальців ОСОБА_5 , CD-R диск із документами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України експертиз № СЕ-19/115-21/14959-Д від 15.11.2021 року та № СЕ-19/115-21/14986-ТВ від 15.11.2021 року в загальній сумі 7551,28 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Дата складання вироку 27.09.2022 року.

Суддя ОСОБА_1