Справа № 204/4755/21
Провадження № 1-кп/204/229/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими по кримінальному провадженню № 0000081 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 , заявила клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів, які були долучені прокурором. В обґрунтування свого клопотання вказала, що під час судового розгляду прокурором до матеріалів справи були долучені матеріали кримінального провадження № 0000081, відповідно до клопотання. Так, прокурором було долучено три витяги з ЄРДР кримінального провадження № 0000081, відповідно два витяги від 23 березня 2021 року з визначеною правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 307 КК України з коротким викладом обставин кримінального правопорушення, а саме про те, що «23 березня 2021 року до ЧЧ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від СКП ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що за адресою: м. Дніпро, вул. Уральська, поблизу буд. 55, невстановлена особа намагається здійснити збут наркотичних засобів (ЖЄО 6127 від 23 березня 2021 року)». Вказані витяги по кримінальному провадженню стосуються обвинуваченого ОСОБА_7 , який саме і був спочатку затриманий співробітниками поліції, та в подальшому відносно нього було висунуто обвинувачення у кримінальному провадженні за № 0000081 за ч. 2 ст. 307 КК України. Третій витяг з кримінального провадження № 0000081 від 24 березня 2021 року з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 307 КК України засвідчує повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , підозри, однак фактичні обставини справи в ЄРДР зазначені зовсім інші. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000081 направлений до суду у відношенні двох осіб, тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , однак їхні дії жодним чином не пов`язані між собою та обвинувачення сформульовано без зазначення кваліфікуючої ознаки, а саме «вчинення злочину групою осіб». В порушення вимог діючого законодавства слідчим не вносились будь-які дані до ЄРДР за результатами обшуку та вилучення наркотичних засобів в автомобілі Mitsubishi ACX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке в подальшому було інкриміновано виключно ОСОБА_3 . Кримінальне провадження за № 0000081 зареєстроване в ЄРДР за зовсім іншими обставинами та фактичними даними, більш того, кримінальне правопорушення, яке зазначено в провадженні № 0000081 скоєно за іншою адресою, а саме по вул. Уральська, біля буд. 55 в м. Дніпро, а не по вул. Уральська, буд. 17 в м. Дніпро, як зазначено у витязі з ЄРДР, яким зафіксоване повідомлення про підозру ОСОБА_3 . Жодного рапорту співробітників поліції або заяви про виявлення кримінального правопорушення під час обшуку автомобіля Mitsubishi ACX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зареєстровано, відповідно відсутній і окремий витяг з ЄРДР за вищезазначеним фактом. Постанови про виділення матеріалів по кримінальному правопорушенню щодо обвинувачення ОСОБА_3 , прокурором не долучалось. Виходячи з наведеного, вважає, що досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_3 розпочато з порушенням вимог передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури, а саме відповідно до ст. 214 КПК України. Протокол обшуку, стороною обвинувачення отриманий з грубим порушенням порядку, встановленого КПК України, а отже всі процесуальні рішення та дії в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , які є похідними від нього необхідно визнати незаконними та такими, що є очевидно недопустимими доказами. Просила визнати очевидно недопустимими доказами в кримінальному провадженні долучені прокурором наступні матеріали: протокол обшуку від 23 березня 2021 року з додатками (фото-таблиця та диск з відеозаписом); клопотання про проведення обшуку від 24 березня 2021 року; ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 23 березня 2021 року; клопотання про накладення арешту на майно від 24 березня 2021 року; ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року; постанову про передачу речового доказу на зберігання від 28 березня 2021 року; протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 24 березня 2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 24 березня 2021 року; клопотання про накладення арешту на майно від 24 березня 2021 року; ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року; постанову про призначення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів; висновок експерта від 24 березня 2021 року № СЕ-19/104-21/9926-НЗПРАП; постанову про призначення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів; висновок експерта від 08 квітня 2021 року № СБ-19/104-21/9915-НЗПРАП; протокол огляду предметів від 28 квітня 2021 року з додатками; постанову про визнання речовим доказом від 29 квітня 2021 року; квитанцію № 2034; постанову про призначення судової трасологічної експертизи від 30 квітня 2021 року; висновок експерта від 15 червня 2021 року № СЕ-19/104-21/19372-Д; протокол проведення слідчого експерименту від 01 червня 2021 року з додатком; протокол прослуховування аудіозапису від 19 червня 2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 19 червня 2021 року; диск з аудіозаписом; квитанцію № 3063. Припинити дослідження доказів показань свідків в суді, з вказаних підстав.
В судому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту. Зазначив, що докази, які були зібрані по кримінальному провадженню на стадії досудового розслідування відповідають вимогам КПК України. Просив відмовити в задоволенні клопотання захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Частиною 1 ст. 87 КПК України закріплено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частинами 2, 3 ст. 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Тобто, ст. 87 КПК України визначений вичерпний перелік з яких підстав внаслідок істотного порушення прав та свобод людини може бути визнаний недопустимий доказ.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК.
Існує також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію "очевидна недопустимість доказу", слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв`язку з кримінально процесуальними правовідносинами.
Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05 жовтня 2012 року «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», де зазначено, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).
Отже, для того, щоб вирішити у даному випадку питання про те, чи є недопустимими зазначені вище докази слід з`ясувати, чи мало місце порушення прав та свобод людини під час отримання останніх.
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених під час проведення слідчих дій.
В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні в клопотанні, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, оскільки можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказу.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває.
На підставі наведеного вище, суд вважає, що в задоволенні клопотання належить відмовити, оскільки заявлені в ньому докази, які просить визнати недопустимими захисник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , можуть бути визнані такими під час ухвалення судом остаточного рішення за наслідками розгляду справи, шляхом оцінки цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидності недопустимості цих доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає, й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
Крім цього, у судових засіданнях, які відбулися 11 травня 2022 року та 20 травня 2022 року за участю захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 , вже були дослідженні письмові докази, які були надані стороною обвинувачення. При дослідження даних доказів ані захисником, ані обвинуваченим не було заявлено клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими. Лише після того, як суд перейшов до стадії допиту свідків захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими, у зв`язку з чим оцінка зазначених доказів має бути надана судом в нарадчій кімнаті.
Оскільки судом не встановлено очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження, то у суду відсутні підстави визнати недопустимим вищевказані докази, на які вказує адвокат у своєму клопотанні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 86, 89, 350, 371,372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1