У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000544 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 листопада 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді старшого пожежного, пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , військове звання "солдат", одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання. Призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст.69 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене покарання.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (двосьми) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - 03.08.2021 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 03.08.2021 року і до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за одинь день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 82 коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікацій його дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання в зв`язку з його суворістю.

Зауважує, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, в той же день був затриманий та дав пояснення по суті справи, не змінив своїх пояснень під час досудового слідства та в судовому засіданні, співпрацював зі слідством.

Пояснює, що ОСОБА_5 ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не сказав, що в нього був ніж, який він взяв з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, тобто готувався до злочину, ніж носив із собою, оскільки користується велосипедом на якому часто виникали поломки, які він ліквідовував за допомогою ножа. Застосував ніж тільки тоді, коли потерпілий погрожував йому та шарпав за одежу. На думку сторони захисту, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, має ряд хронічних захворювань, щиросердно зізнався у скоєнні злочину, а тому вважає, що суд виніс занадто суворе рішення в частині призначеного покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року№548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків. Відповідно до ст. 68 Конституції України солдат ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, проти життя та здоров`я.
Так, 02.08.2021 року, близько 20.00 години, ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_8 , який проживає в смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області та домовився з ним про зустріч, оскільки мав перед останнім боргові зобов`язання. Того ж дня, близько 21.45 годин, ОСОБА_5 , на власному велосипеді, з м. Первомайська Миколаївської області, приїхав до смт. Підгородна Первомайського району Миколаївської області. У подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від дитячого садка розташованого по АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_8 . Під час розмови, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , виник словесний конфлікт на ґрунті боргових зобов`язань останнього перед ОСОБА_8 . У ході вказаного конфлікту, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 почали штовхати один одного руками. В цей час, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Після чого, 02.08.2021, близько 22.00 годин (точного часу у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав зі своєї сумки кухонний ніж, який носив із собою та переслідуючи мету спрямовану на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наявним у правій його руці ножем, умисно наніс один удар ОСОБА_8 в тулуб (підребер`я справа), спричинивши останньому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки в підребер`ї справа з пораненням печінки. Після чого, ОСОБА_8 з отриманими тілесними ушкодження побіг у напрямку свого домоволодіння, а ОСОБА_5 на своєму велосипеді поїхав до м. Первомайська Миколаївської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 02 годин 20 хвилин, ОСОБА_8 помер у лікарні від внутрішньочеревної кровотечі на фоні проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, причина смерті якого перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Дії обвинувачений ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені вказаного злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_5 покарання то суд апеляційної інстанції зауважує наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65, 66, 67 КК України. З урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства із за його м`якості, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи захисника про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого ОСОБА_5 злочину. Висловлене ОСОБА_5 щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю цього злочину, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки, застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Також нічим не підтверджені доводи обвинуваченого, що на його утриманні перебуває матір похилого віку та він хворіє на ряд хронічних захворювань та потребує медичного догляду. Оскільки, будь яких документів під час досудового розслідування та під час розгляду справи судом ні обвинувачений ні його захисник не надали. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_5 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційних скаргах, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених у мотивувальній частині вироку.

З огляду на викладене та за відсутності підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_5 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді