Справа № 195/255/22
У Х В А Л А

іменем України

20.04.2022 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_5 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000047 від 15.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, який має вищу освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженому,

В С Т А Н О В И В:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000047 від 15.04.2021, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України.

Станом на 20.04.2022 року, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, розміщено на території тимчасово окупованій військовим формуванням держави агресора Російської Федерації (м.Мелітополь Запорізької області).

Відповідно до розпорядження Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області, а отже дане клопотання має бути подано до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

18.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 03.02.2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (ч.3 ст.307 КК України), а саме у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України.

З даного клопотання слідує, 28.09.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 2 місяці.

Постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 19.11.2021 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 27 грудня 2021 року.

23.11.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.12.2021, включно.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.12.2021 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців, тобто до 27 лютого 2022 року.

23.12.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 21.02.2022, включно.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.02.2022 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 27 березня 2022 року.

16.02.2022 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 27.03.2022, включно.

В подальшому, 24.03.2022 р. слідчим суддею Томаківського районного суду Дніпропетровської області винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 20.04.2022 р. включно.

Однак виконати вимоги ст. 290 КПК України та завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання під вартою неможливо внаслідок збройної агресії Російської Федерації та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також необхідності проведення низки процесуальних дій направлених на завершення досудового розслідування у вказаному провадженні, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані процесуальні дії раніше, є введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та проведення постійних бойових дій з боку збройних сил Російської Федерації на території Запорізької області.

Здійснення вказаних процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

З урахуванням викладеного, існуючих ризиків та особи підозрюваного ОСОБА_6 , обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність в продовжені строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник проти даного клопотання заперечує, та просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш мякий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу обраного строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вивчивши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Вислухавши пояснення сторін у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що за час, який минув з дня застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин який йому інкримінується є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , який тривалий час працював на оперативних посадах в органах Національної поліції України, і в силу раніше займаних посад є обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує за вчинення вказаних злочинів, а тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінивши місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на тимчасово непідконтрольну територію України.

З урахуванням зазначених обставин у сторони обвинувачення є вагомі підстави вважати, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду є досить високим.

2. Таким чином, перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може сховати або знищити вказану особливо небезпечну психотропну речовину, яка має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки під час проведення обшуку за місцями його мешкання та його автомобілях, їх наявність встановлено не було, оскільки сам характер обставини вчинених організованою ним злочинною групою кримінальних правопорушень свідчить про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_6 та інших учасників організованої групи під час їх вчинення, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що не вилучені органом досудового розслідування речові докази, продовжують зберігатися ними у невстановленому досудовим роздуванням місці та можуть бути знищені, з метою перешкоджанню досудовому розслідуванню.

Вказаний ризик підтверджується також і тим, що під час проведення обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , останнім вже було вжито заходів щодо приховання місцезнаходження свого мобільного телефону від органу досудового розслідування, внаслідок чого відшукати та вилучити зазначений телефон не виявилося можливим, а поміж тим, інформацію яка міститься в ньому має суттєве значення для з`ясування обставин злочину, його повного, об`єктивного та неупередженого розслідування.

У зв`язку із зазначеним у слідства є підстави вважати, що ОСОБА_6 , у випадку обрання стосовно нього більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, може самостійно або за посередництва довірених осіб знищити предмети та речі, які мають значення для встановлення фактичних обставин у провадженні.

З урахуванням зазначених обставин у сторони обвинувачення є вагомі підстави вважати, що вказаний ризик є досить високим та ймовірним.

3. Незаконно впливати на свідка та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , на теперішній час володіє повною інформацією стосовно анкетних даних всіх та підозрюваних та свідків у вказаному кримінальному провадженні, більша частина яких є працівниками відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та працювали разом з ним в одному підрозділі поліції, у зв`язку з чим останній, може здійснювати вплив на вказаних свідків та підозрюваних, в тому числі шляхом примусу та погроз, з метою зміни або відмови їх від показань, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, у слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , маючи тривалий досвід роботи в органах Національної поліції України може використовувати свої знання та навички, а також авторитет набутий за час служби в поліції, наявні зв`язки в правоохоронних органах з метою впливу на вказаних свідків, в тому числі свідка ОСОБА_11 , який надав органу досудового розслідування викривальні показання стосовно учасників організованої ОСОБА_6 злочинної групи, відомості про анкетні дані та місце проживання якого наявні у останнього після набуття ним процесуального статусу підозрюваного у провадженні.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, я він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доводячи існування вищевказаних ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Таким чином, враховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може залишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду; сховати або знищити речі та предмети, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні; незаконними засобами, зокрема шляхом залякування та погроз, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинених ним зазначених вище злочинів, а тому, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, встановлено, що 02.03.2022 на офіційному Інтернет-сайті, Радою суддів України, опубліковано рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у тому числі щодо вирішення питання про тримання особи під вартою.

Так, відповідно до п. 8 зазначеного роз`яснення: «доцільно орієнтувати суди щодо однакового застосування положень ст. 199 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку».

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, «… при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу …. слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою … цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання».

Частиною 5 ст. 194 КПК України встановлено, що слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, таких як - не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом тощо.

Однак, у сторони обвинувачення, є вагомі підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 одного з запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, а саме у вигляді: особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту чи застави, за даних обставин кримінального провадження не можливе, оскільки в такому разі відсутній дієвий процесуальний механізм контролю за дотриманням покладених на підозрюваного обов`язків.

Так, встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований та фактично мешкає на території м. Вільнянська, де проживає більша частина свідків вчинених ним кримінальних правопорушень, а також інші підозрювані у кримінальному провадженні. Крім того, свідками у даному кримінальному провадженні є працівники відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, які тривалий час працювали з ОСОБА_6 в одному підрозділі, з якими останній підтримує стосунки та до сфери обслуговування яких входить територія м. Вільнянська.

За таких обставин, ОСОБА_6 , використовуючи авторитет набутий за час служби в поліції, наявні зв`язки в правоохоронних органах, матиме змогу безперешкодно спілкуватися з працівниками відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, впливати на них з метою забезпечення вільного пересування територією м. Вільнянська з метою здійснення тиску на свідків у кримінальному провадженні та спілкування з іншими підозрюваними, в тому числі і у випадку покладення на нього обов`язку носити електронний засіб контролю, шляхом безпосереднього спілкування надавати їм відповідні вказівки, поради, чинити на них тиск з метою змусити змінити свої показання або відмовитися від їх надання, знищити або приховати речові докази тощо.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту затверджену наказом Міністра внутрішніх справ № 654 від 13.07.2016, - начальник органу Національної поліції при отриманні ухвали слідчого судді щодо підозрюваного, який проживає на території його обслуговування, визначає підпорядкований структурний підрозділ, яким буде здійснюватися контроль за виконанням підозрюваним обов`язків, покладених на нього ухвалою судді, та невідкладно доручає його керівникові поставити на облік підозрюваного і забезпечити контроль за його поведінкою. Перевірка виконання покладених на підозрюваного обов`язків здійснюється шляхом відвідування місця його проживання, телефонних дзвінків та опитування сусідів і осіб, які проживають разом з ним.

Таким чином, відповідно до встановленого порядку, у разі обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - забезпечення контролю за його поведінкою буде покладено на працівників відділення поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, які тривалий час працювали разом з ОСОБА_6 в одному підрозділі та з якими останній на теперішній час підтримує стосунки.

За таких обставин, обрання запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , таких як особисте зобов`язання, домашній арешт, особиста порука чи застава, - не забезпечить належної його процесуальної поведінки, не усуне наявність вищевказаних ризиків та жодним чином не зможе перешкодити їх існуванню, що негативно вплине на об`єктивне та всебічне досудове розслідування кримінального провадження та його подальший судовий розгляд.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Однак, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , займану ним, на момент вчинення злочинів, посаду в органах Національної поліції України, значну суспільну небезпеку інкримінованих йому зазначених злочинів, беручи до уваги, що кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у вчиненні яких він підозрюється, є особливо тяжкими та вказана його протиправна діяльність створила в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у системі правоохоронних органів України, у сторони обвинувачення достатні підстави вважати, що визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 одночасно із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, та створить значний негативний резонанс у суспільстві.

Таким чином, уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, зможе вчиняти вищезазначені протиправні дії, що негативно відобразиться на досудовому розслідуванні вказаного кримінального правопорушення та його подальшому судовому розгляді.

Крім того, згідно з п. 9 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022: «звернути увагу слідчих суддів на те, що за умов, коли всім іншим обставинам, які враховуються при вирішенні відповідних клопотань, судом вже була дана оцінка при обранні запобіжного заходу, формалізований підхід окремих судів щодо обов`язковості надання копій матеріалів провадження, інших додатків, які очевидно для суду не можуть бути надані через військові дії, або, наприклад, щодо неможливості використання судових рішень у формі, в якій їх внесено до Єдиного реєстру судових рішень (роздруківки з Реєстру) є нічим невиправданим та не відповідає вимогам, зокрема, ст.ст. 2, 7 КПК України».

У зв`язку з тим, що копії матеріалів провадження та інших додатків не можуть бути надані суду через військові дії на території Запорізької області, дане клопотання подано до суду без зазначених додатків, враховуючи, що їх оцінку було надано слідчим суддею в ході судового засідання з вирішення питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та викладено у відповідній ухвалі від 16.02.2022.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що ризики не зменшились, мета та підстави, що стали обставиною для обрання та продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,131,132,177,178,182-184,187,199,309КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника ДБР ОСОБА_5 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000047 від 15.04.2021 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18.06.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати підозрюваним та начальнику Запорізького СІЗО для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

20.04.2022