ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/580/22 Справа № 174/151/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000016 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна в межах вказаного кримінального провадження.
Слідчим суддею було встановлено, що 29.03.2022 року до ЄРДР внесено кримінальне провадження за №0000016 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за фактом того, що 29.03.2022 року на блокпості № 3 по вул.Промислова в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області був зупинений автомобіль марки ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , власником якого згідно технічного паспорту є ОСОБА_7 , та при візуальному огляді багажного відділення вказаного автомобіля виявлено дві скляні банки з речовиною, зовні схожою на «марихуану». Вказаний факт підтверджується протоколом огляду автомобіля від 29.03.2022 року, протоколами допиту свідків та поясненнями ОСОБА_6 .
Слідчий суддя зазначив, що автомобіль, арешт на який просить накласти дізнавач, речовим доказом у справі не визнавався і у клопотанні не зазначено, які саме факти та обставини даного кримінального правопорушення можуть бути встановлені за допомогою цього автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію чи ключів від нього.
Слідчий суддя також зазначив, що застосування спеціальної конфіскації чи конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, законом не передбачено, цивільний позов також не заявлявся, тому слідчий суддя зробив висновок, що правові підстави для арешту вказаного майна відсутні.
Слідчий суддя також зазначив, що дізнавач не є уповноваженою особою на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, враховуючи вимоги п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України та ч. 1 ст. 171 КПК України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ 110207 синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане Жовтоводським ВРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.09.2008, та ключ від зазначеного автомобіля, з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вказаний автомобіль є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки може містити сліди кримінального правопорушення, тому прокурор наголосив на необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Прокурор зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України чітко зазначено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
Прокурор вважає, що дізнавач може звертатись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки законодавець надав дізнавачу всі повноваження слідчого при зверненні до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених главою 10 КПК України, а також проводити слідчі (розшукові) дії, передбачені главою 20 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу, у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, 29.03.2022 року до ЄРДР внесено кримінальне провадження за №0000016 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Предметом вказаного злочину є наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, об`єктом злочину - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, або пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.
Колегія суддів зазначає, що матеріалах провадження відсутні відомості щодо визнання вказаного майна речовим доказом, при цьому, дізнавач в судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та ключ речовими доказами не визнавались.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо того, що прокурором не доведено можливість використання вказаного майна, як доказу, а також розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для накладення арешту на автомобіль марки ЗАЗ 110207, р.н.з НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та ключ від вказаного автомобіля.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, та скасування ухвали слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року.
Керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000016 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000016 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3