У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.05.2022 Справа №607/5446/22

провадження № 1-кс/607/1804/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2022 року за № 0000610 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернопіль, громадянин України, проживає у АДРЕСА_1 , місце реєстрації там само, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, офіційно не працює, раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,
встановила:

слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000610 від 02 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому 21 квітня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

02 травня 2022 року близько 16:00 год. у ОСОБА_5 , який перебував у приміщенні магазину «Есоnom Class», що за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел? направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 02 травня 2022 року близько 16:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні магазину «Есоnom Class», що за адресою: вул. Лесі Українки, 25, у м. Тернопіль, підійшов де стелажу, на якому знаходився чоловічий одяг, після чого взяв два спортивні чоловічі костюми торгівельної марки «Raval» темно-синього кольору, з якими зайшов в примірочну, де одягнув на себе під свій верхній одяг один з спортивних костюмів.

В подальшому, вийшовши із примірочної, ОСОБА_5 залишив інший спортивний костюм на стелажі, після чого, з метою доведення злочину до кінця, не маючи наміру розрахуватися за спортивний чоловічий костюм торгівельної марки «Raval» темно-синього кольору вартістю 650 грн. попрямував до виходу із приміщення магазину, однак був помічений касиром вказаного магазину ОСОБА_7 .

На вимогу ОСОБА_7 зупинитись, ОСОБА_5 не відреагував та, усвідомлюючи, що здійснює відкрите викрадення майна, з метою доведення злочину до кінця, вибіг із приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на вулицю, де в подальшому був затриманий працівником магазину.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте його не було закінчено, з причин які не залежали від його волі.

02 травня 2022 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03 травня 2022 року ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000610 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Метою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам: вчиняти інші кримінальні правопорушення; переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на потерпілого та/або свідків у цьому кримінальному провадженні.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просить задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні в період воєнного стану на території України тяжкого, а також встановленні обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених в клопотанні ризиків, а більш м`який запобіжний захід не здатен їм запобігти. Також просить визначити підозрюваному розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 , з приводу застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, клопоче про обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме домашнього арешту із забороною в нічний час залишати житло в період з 22 год. до 06 год. та покладенням на нього обов`язків. В обгрунтування заперечення зазначив, що ОСОБА_5 повністю визнає свою вину; викрадене у «секонд-хенді» майно спортивний чоловічий костюм повернув; кваліфікація правопорушення невірна, а саме в підозрі вона суперечить обставинам справи; вартість викраденого майна не визначена, результати експертизи вартості викраденого відсутні; на підтвердження наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доказів не надано. Крім того, підозрюваний одружений та на його утриманні перебуває малолітня дитина. У випадку, коли слідчий суддя прийде до переконання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, просить визначити заставу у мінімальному розмірі, передбаченому КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні захисника підтримав та зазначив, що визнає свою вину у викраденні спортивного; заперечує щодо клопотання слідчого та просить застосувати запобіжний захід більш м`якший, аніж тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги надані в судовому засіданні пояснення сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000610 від 02 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

02 травня 2022 року о 16 год. ОСОБА_5 затримано у порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення.

В рамках цього кримінального провадження, 03 травня 2022 року о 15 год. 31 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість вказаної підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме даними, що містяться в: протоколі огляду місця події від 02 травня 2022 року із таблицею ілюстрацій; заяві потерпілої ОСОБА_8 про вчинення злочину від 02 травня 2022 року; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02 травня 2022 року; протоколі огляду від 03 травня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 02 травня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 02 травня 2022 року; протоколі пред`явлення для особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 02 травня 2022 року із довідкою; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02 травня 2022 року із таблицею ілюстрацій.

Зробивши висновок про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому, слідчий суддя, з огляду на заперечення сторони захисту правильності кваліфікації дій підозрюваного, звертає увагу на те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винуватою, чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, за яким їй повідомлено про підозру, вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу, що і зроблено у даній судовій справі.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, за результатами розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які дають достатні підстави стверджувати про наявність наступних ризиків, на які вказує в клопотанні слідчий та які передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зокрема, ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду слідчий зазначає те, що у випадку визнання ОСОБА_5 винуватим, згідно підозри, йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001 року), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик в певній мірі має місце у даному випадку та що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого його підозрюють і покарання, з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При цьому, такою, що заслуговує на увагу є та обставина, що він раніше судимий, що буде враховуватись при судовому розгляді даного кримінального провадження. На користь існування такого ризику свідчить відсутність в підозрюваного офіційного місця роботи, що має значення для оцінки слідчим суддею можливості підозрюваним покинути місце свого проживання.

Ризиком того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що оскільки ОСОБА_5 добре відоме місце роботи потерпілої та свідків, а також особисті дані останніх, так як інформація про них міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрюваний ознайомлений, та усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти зазначених учасників кримінального провадження до зміни наданих раніше показань чи до відмови від надавання показань.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, на думку слідчого є виключно дані, що характеризують підозрюваного, а саме те, що останній раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не погашена в установленому законом порядку, та офіційно не працевлаштований.

Таким чином, встановлено, що є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання слідчого судді, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Обгрунтовуючи подане клопотання, зокрема не можливість застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий зіслався лише на наявність зазначених вище трьох ризиків, без наведення конкретних обставин, які б свідчили про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосуванням домашнього арешту.

Так, як встановлено за результатами розгляду клопотання, ОСОБА_5 має сім`ю, зокрема малолітню дитину, яка із мамою була присутньою в суді. Цей факт, хоча самостійно не може нівелювати ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, однак дає достатні підстави вважати, що зв`язок останнього з місцем його проживання є настільки міцним, щоб не бажати покинути його.

Оцінюючи відповідно до ст. 178 КПК України наведені обставини, зокрема: вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні згідно повідомленої підозри; вартість викраденого майна, а також вагомість наявних доказів, якими вона обгрунтовується, та те що воно повернуто; дані про його особу (має постійне зареєстроване місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, офіційно не працює, раніше судимий востаннє чотири роки тому), доведені ризики, та стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що не виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, який полягає в ізоляції підозрюваного від суспільства та утримування його в умовах слідчого ізолятора, може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

На переконання слідчого судді, попередити вказані вище ризики здатний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і вважає за необхідне обрати саме його на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З наведеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, тобто лише в частині обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , як і клопотання захисника.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Клопотання захисника задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за винятком відвідування укриття під час повітряної тривоги у зв`язку із дією на території України воєнного стану.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

*з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

*не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду;

*повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

*утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

*здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 2359 год. 03 липня 2022 року.

Підозрюваного ОСОБА_5 негайно доставити до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1