Справа № 308/5718/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

встановив:

16.05.2022 до слідчого судді з вищевказаним клопотанням звернувся ОСОБА_3 , який просив повернути йому автомобіль марки Fiat Doblo р.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт за ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/2544/21 від 26.07.2021, на відповідальне зберігання.

Клопотання мотивує відсутністю підстав для подальшого тривання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, так як необхідні експертні дослідження щодо технічного стану автомобіля в межах досудового розслідування проведені у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить провести судове засідання за його відсутності, задовольнивши розглядуване клопотання.

В судове засідання сторона обвинувачення не з`явилася, однак 23.05.2022 від прокурора ОСОБА_4 , що входить в групу досудового розслідування к/п, надійшли заперечення, в яких вона заперечує щодо скасування арешту т/з, так як існує необхідність у збереження т/з в незмінному вигляді для його огляду експертом.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

У відповідності до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

За ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 26.07.2021 (справа № 308/2544/21, провадження 1-кс/308/684/21) у кримінальному провадженні №0000412 було накладено арешт на автомобіль марки Doblo, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

Зазначено, що метою накладення арешту є збереження вказаного як речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Відповідно до абзац. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В розглядуваному клопотанні ОСОБА_3 як на підставу для скасування арешту майна посилається на відсутність підстав для подальшого тривання арешту майна, так як необхідні експертні дослідження об`єктом яких є автомобіль уже проведені, однак вказане спростовується нижчевказаними процесуальними документами, наданими прокурором.

Постановою прокурора від 31.03.2022 у погодженні ОСОБА_3 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовлено, серед іншого у зв`язку з недоліками вихідних даних, наданих для проведення комплексної транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи, а також необхідністю проведення експертних досліджень з врахуванням відповідних вказівок прокурора.

Постановою слідчого від 02.05.2022 призначено комплексну судово-медичну, транспортно-трасологічну та судову автотехнічну експертизу, об`єктом огляду якої серед іншого є автомобіль марки Fiat моделі Doblo р.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасовог утримання т/з Хустського РУП ГУНП в З/о.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Однак в розглядуваному випадку право власності не є абсолютним, одним із допустимих у демократичному суспільстві обмежень такого є накладення арешту на майно з рестрикцією правомочностей, що становлять зміст суб`єктивного права володіння, користування, розпорядження.

Таким чином, досліджені у судовому засіданні матеріали свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може зашкодити подальшому проведенню досудового розслідування та судового розгляду справи по суті. При цьому обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, ОСОБА_3 не надано, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, керуючись ст.ст. 169, 174, 376, 447, 532 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля Fiat Doblo р.н.з. НОМЕР_1 , накладеного 26.07.2021 за ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 26.07.2021 (справа № 308/2544/21, провадження 1-кс/308/684/21) у кримінальному провадженні №0000412, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1