УХВАЛА

18 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 462/386/21

провадження № 51-1797 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Залізничного районного суду міста Львова від 28 жовтня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернувся із касаційною скаргою на вказані судові рішення, за змістом якої порушує питання про поновлення строку на їх касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 вказує, що 24 березня 2022 року ухвалою апеляційного суду залишено без змін вирок місцевого суду, повний текст якої проголошено

29 березня 2022 року. У зв`язку із неотриманням ним копії вказаної ухвали, він

07 липня 2022 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про надання належним чином засвідчених судових рішень з метою подання касаційної скарги, які було отримано 19 липня 2022 року. У зв`язку із наведним просить поновити йому строк на касаційне оскарження даних судових рішень.

Дослідивши доводи клопотання, долучені копії судових рішень та інші документи, суд касаційної інстанції дійшов висновку,що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як слідує із доданої копії ухвали Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року, судове засідання у якому було проголошено оскаржувану ухвалу, відбувалось за участі захисника ОСОБА_2., що свідчить про його обізнаність із результатом апеляційного розгляду та порядком оскарження ухвали суду.

Однак, із даною касаційною скаргою ОСОБА_2 звернувся лише 11 жовтня 2022 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому порушує питання про його поновлення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК Українипередбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведені захисником у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить із наступного.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду учасникам судового провадження було роз`яснено порядок та строки її оскарження.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження слідує, що ОСОБА_2 не наведено будь-яких обставин, які б незалежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання захисника на обставини отримання ним копій судових рішень, оскільки захисник звернувся до місцевого суду з цього приводу лише 07 липня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому клопотання не містить жодних аргументів про наявність об`єктивних обставин, які завадили йому вчасно отримати копії оскаржуваних судових рішень та не залежали б від його волевиявлення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику ОСОБА_2., оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_2. у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 28 жовтня 2021 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5