ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1995/22 Номер провадження 11-кп/814/1588/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» провадження за апеляційною скаргою прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 24.07.2020 за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці,

звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 24.07.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 28 днів.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що станом на 06.06.2022 ОСОБА_7 відбув понад 2/3 частини призначеного судом строку покарання. За час відбування покарання ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується посередньо. Вину у вчинених злочинах визнав повністю.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На обґрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції не враховано обставини щодо особи засудженого, стійкої кримінальної спрямованості його поведінки, наслідків застосування до нього раніше кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, періодичності вчинення ним злочинів, у тому числі безпосередньо після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі, та безпідставно застосовано положення ст.81 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у той час, коли за викладених обставин зазначена норма закону не може бути до нього застосована.
Вказує, що відповідно до відомостей про особу ОСОБА_9 , які містяться у матеріалах справи, встановлено, що з 2015 року він був засуджений 5 разів за вчинення не менше 10 злочинних епізодів, при цьому до нього неодноразово застосовувались покарання не пов`язані з реальним позбавленням волі.
Зазначає, що вказані відомості щодо ОСОБА_9 свідчать про стійку кримінальну спрямованість його особи, чисельні факти вчинення ним тяжких злочинів після застосування до нього положень ст.ст. 75,76КК України не дають підстав стверджувати про можливість його виправлення шляхом застосування заходів покарання, не пов`язаних із позбавленням волі, або пільги у вигляді умовно- дострокового звільнення.
Посилається, що відповідно до матеріалів справи встановлено, що засуджений ОСОБА_10 з 02.11.2020 тримався в державній установі «Харківська виправна колонія №43», за час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 27.08.2021 на підставі ухвали Великописарівського районного суду Сумської області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тимчасово переведений до державної установи «Сумський слідчий ізолятор». За час відбування покарання характеризувався посередньо.
Вказує, що при цьому, комісією державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» 09.12.2020 розглядались питання про застосування до ОСОБА_7 зміни умов тримання у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у відповідності до ст.82 КК України. Але в усіх зазначених випадках комісією констатовано відсутність підстав для застосування до засудженого вказаних пільг та встановлено, що ОСОБА_10 на шлях виправлення не став та своє виправлення не довів.
Зазначає, що відповідно до характеристик, які наявні в матеріалах особової справи, відсутні дані щодо позитивної характеристики засудженого ОСОБА_7 .
Крім цього, відповідно до відомостей про наявність заохочень та стягнень, ОСОБА_7 мав одне стягнення у вигляді догани за зберігання заборонених предметів (21.04.2020) та протягом всього часу відбуття покарання не мав жодного заохочення. Не працевлаштований.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Засуджений ОСОБА_7 заперечував проти доводів скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції дослідив дані про особу засудженого в їх сукупності, проте не надав їм належної оцінки.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо недоведеності засудженим ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Так, при вирішенні питання можливості умовно-дострокового звільнення, суд має враховувати дані про особу засудженого протягом всього строку відбування покарання в цілому, що сприятиме найбільш повному та об`єктивному сприйняттю змін в поведінці засудженого, та дозволить встановити чи дійсно засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення чи тільки став на шлях виправлення.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 від 02.06.2022, останній з 06.11.2019 тримався в ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

З 02.10.2020 перебував на лікуванні в ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81». За час лікування характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 26.10.2020 тримався в ДУ «Сумський слідчийізолятор».

02.11.2020 направлений для відбування покарання до ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

27.08.2021 тимчасово переведений з ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Великописарівського р/с Сумської області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

За час перебування в установі характеризується посередньо. При проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру порушував вимоги розпорядку дня та режиму тримання, за що мав 1 дисциплінарне стягнення, яке погашене за строком давності. Адміністрацією установи не заохочувався.

Крім того, ОСОБА_7 не працевлаштований, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд, виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи, але потребує контролю, виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки.

Згідно з відомостями про наявність заохочень та стягнень у засудженого (а.с. 12), ОСОБА_7 має 1 стягнення від 21.04.2020 у виді догани за зберігання заборонених предметів. Жодного разу не заохочувався.

Отже, поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання не є сумлінною, а ОСОБА_7 непрацевлаштований, а тому відсутні такі обов`язкові критерії можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, якими б він міг довести своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_7 у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 24.07.2020.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4