Ухвала
іменем України
01 серпня 2022 року

м. Київ

справа №504/1051/20
провадження №51-2225ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року,
встановив:
За вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2020 року
ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина Грузії, жителя м. Одеса, визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців;

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), 1998 року, березня місяця, 09 дня народження, уродженця с. Кушнірка району Шалданешти Республіка Молдова, громадянина Молдови, жителя м. Одеса, визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців;
ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кушнірка району Шалданешти Республіка Молдова громадянина Молдови, жителя м. Одеса, визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців;
Вирішено питання щодо речових доказів.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_11 в ніч з 02 на 03 лютого 2020 року розбивши за допомогою металевої викрутки віконне скло проник до гаража № НОМЕР_1 , розташованого у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_12 на суму 31 500 грн.
27 лютого 2020 року біля 02:30 годин ОСОБА_11 разом із двома невстановленими особами проникли через відчинену квартирку до приміщення гаража в домоволодінні на АДРЕСА_2 звідки таємно викрали майно належне ОСОБА_13 на суму 7 100 грн.
01 березня 2020 року біля 02:30 ОСОБА_11 разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проникли до напівпідвального приміщення на АДРЕСА_3 звідки таємно викрали майно ОСОБА_16 на суму 13 500 грн, а також, зламавши навісний замок, проникли до гаражу на території домоволодіння на АДРЕСА_3 звідки таємно викрали майно ОСОБА_17 на суму 90 000 грн.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 26 квітня 2022 року цей вирок залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності винуватості свого підзахисного у вчиненні вказаних злочинів просить змінити судові рішення через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і даним про його особу унаслідок суворості. Вважає, що при постановленні судових рішень судами обох інстанцій не було дотримано положень статей 50, 65 КК, оскільки при призначенні покарання місцевий суд, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, не врахував даних про особу ОСОБА_11 , обставин, що пом`якшують покарання, відсутність у потерпілих матеріальних претензій, стан його здоров`я, позитивну характеристику.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до визначених кримінальним законом загальних засад призначення покарання, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
Як убачається з наданих копій судових рішень, дотримуючись вимог ст. 65 КК районний суд при призначенні покарання засудженому ОСОБА_11 разом із ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими, урахував дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я, страждає хронічними захворюваннями, має на утриманні неповнолітню дитину та цивільну дружину, яка також має незадовільний стан здоров`я, його роль у вчиненні злочинів, а також ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, які згідно з висновком досудової доповіді є середніми.
При цьому, судом першої інстанції також було взято до уваги й обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, окрім епізоду щодо таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 , а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зваживши на вказані обставини та дані про особу засудженого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК

Таким чином, при призначенні покарання засудженому суд першої інстанції дотримався приписів статей 50, 65 КК. Призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості колегія суддів не вбачає.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою сторони захисту апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду щодо виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_11 , вказавши, що таке відповідає вимогам статей 50, 65 КК і є справедливим, співрозмірним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи наведене правових підстав стверджувати про суворість призначеного ОСОБА_11 покарання Верховний Суд не знаходить.

Таким чином, касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 липня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3