Номер провадження: 11-кп/813/1608/22
Справа № 494/475/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000050 від 16.04.2022 року за апеляційною скаргою прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.05.2022 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Княжпіль Кам`янець-Подільського, маючого середню освіту, працюючого охоронцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт кримінального провадження №0000050 від 16.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернуто прокурору Березівської окружної прокуратури Одеської області, для усунення недоліків.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема, в графі обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, вказано наступне: «Обставиною, яка передбачена ст.66 КК України та пом`якшує покарання ОСОБА_9 , є щире каяття. Обставин, які передбачені ст.67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_9 , вчинення кримінального відносно особи похилого віку» (дослівно). Однак, обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , а особа на ім`я ОСОБА_9 , у вказаному кримінальному провадженні не фігурує. При цьому, з яких підстав в графі обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, а також в заяві потерпілої про згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, вказано ПІБ ОСОБА_9 є незрозумілим. За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що посилання в обвинувальному акті на іншу особу при зазначенні обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також у заяві потерпілої про згоду розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, не є суттєвим порушенням КПК, та вочевидь є технічною опискою.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), проведено за відсутності сторони захисту та потерпілої які, будучи повідомленими, шляхом смс-повідомлення, оскільки на даний час відсутнє фінансування для відправлення поштової кореспонденції, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового провадження на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора окружної прокуратури;вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.
Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Положеннями ч.ч.2,4 ст.291 КПК визначено виключний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема він жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати докази, які є в розпорядженні сторони обвинувачення.
Пункт 6 частини 2 статті 291 КПК вказує, що обвинувальний акт має містити обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч.3 ст.381 КПК, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
З аналізу вказаної норми процесуального закону слідує, що суд після отримання обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку, має вивчити та перевірити його та додатки до нього вимогам кримінального процесуального закону та прийняте рішення про призначення судового розгляду у спрощеному провадженні, якщо обвинувальний акт та додатки до нього відповідають вимогам КПК.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, відповідно до п.6 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженню, між іншим, підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину, зокрема доказуванню підлягають також обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави продавленого йому обвинувачення (Рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого супового розгляду (Рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, отримавши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов висновку, що вони не відповідають положенням ст.291 та ч.3 ст.302 КПК.
Як убачається зі змісту обвинувального акту та додатків до нього у кримінальному провадженні, №0000050 від 16.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вони фактично не відповідає вимогам ст.291 та ч.3 ст.302 КПК, оскільки при зазначенні обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання зазначено іншу особу, ніж ту, щодо якої складено та затверджено обвинувальний акт. Так само інша особа зазначена у заяві потерпілої, якою надано згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі.
Такі недоліки обвинувального акту та додатків до нього, позбавляло суд першої інстанції призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у спрощеному провадженні, в порядку передбаченого Параграфу І Глави 30 КПК.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи прокурора про те, що зазначення іншої особи в обвинувальному акті та додатків до нього є технічними помилками, оскільки за умови звернення прокурора з обвинувальним актом у кримінальному провадження, щодо кримінального проступку, із клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, позбавляє суд можливості усунути ці недоліки, або надати прокурору можливість змінити обвинувальний акт. Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що прокурор не скористався своїм правом, у разі встановлення ним технічних описок, усунути вказані недоліки обвинувального акту до прийняття місцевим судом оскарженого рішення.
На думку апеляційного суду, вказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють його призначення судового розгляду, а тому з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність недоліків обвинувального акту є законними та обґрунтованими, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Разом з тим, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскарженої ухвали суду першої інстанції.
Апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000050 від 16.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 направлений до суду першої інстанції Березівською окружною прокуратурою Одеської області. Однак суд, в резолютивній частині помилково зазначив, що усунути недоліки обвинувального акту та додатків до нього має здійснити прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області, у зв`язку з чим ухвала суду в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.05.2022 року, якою обвинувальний акт кримінального провадження №0000050 від 16.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повернуто прокурору Березівської окружної прокуратури Одеської області, для усунення недоліків змінити.

Абзац 2 резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати прокурора Березівської окружної прокуратури Одеської області усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду».

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4