Справа № 201/2433/22
Провадження № 1-кс/201/716/2022
УХВАЛА

Іменем України

02 травня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000220 від 24.04.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання дізнавач посилався на те, що 24.04.2022 до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників УПП про те, що 24.04.2022 знаходячись за адресою м. Дніпро, вул. Космічна, 6, у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено речовину схожа на наркотичну 24.04.2022 відомості про даний кримінальний проступок, який було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220.

24.04.2022 під час огляду, проведеного в порядку ст. 237 КПК України, було вилучено:

- транспортний засіб марки Меrcedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1 , модель Е 430,

2001 р.в.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- ключі від транспортного засобу Меrcedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1 , модель Е 430, 2001 р.в.

Дізнавачем до суду надано заяву, в якій остання клопотання про арешт майна просить розглянути без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

24.04.2022р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальний злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України за № 0000220.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Доказів того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом з огляду на вищенаведені вимоги КПК України слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Слідчим суддею не встановлено доведеність наявності правової підстави для арешту зазначеного майна, що регламентуються ч. 2 ст. 170 КПК, з огляду на надані до клопотання документи, у зв`язку із чим відмовляє в заявленому клопотанні.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000220 від 24.04.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1