Справа № 462/1513/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/994/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні, інкримінованих йому злочинів та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України позбавлення волі на строк 4 роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_7 звільнено з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 18.02.2019 року, близько 12:00 год., перебуваючи у службовому приміщенні магазину «Estro», що знаходиться у ТРЦ «Victoria Gardens», по вул. Кульпарківській, 226-А у м.Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із полиці стелажу жіночу сумку, яка належить ОСОБА_10 та вийшовши з вказаного приміщення у коридор торгівельного центру, викрав з сумки грошові кошти у сумі 250 грн. та 4 дол. США (що згідно курсу НБУ станом на 18.02.2019 року становить 109, 04 грн.), після чого повернувся у службове приміщення магазину «Estro» та поставивши сумку, таємно викрав зі стелажу мобільний телефон марки «iPhone 6», вартістю 6000 грн., який належить ОСОБА_11 та вийшов із службового приміщення. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 359, 04 грн. та потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 6000 грн. Таким чином ОСОБА_7 вчинив таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 18.02.2019 року, близько 12:30 год., ОСОБА_7 повернувся у службове приміщення магазину «Estro», яке знаходиться у ТРЦ «Victoria Gardens» по вул. Кульпарківській, 226-А у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпіла знаходиться у торговому залі магазину, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_11 ноутбук марки «Lenovo» ideaped 110-15 IBR Model 80Т7 вартістю 10 000 грн. Однак його дії були помічені потерпілою, яка наздогнала його та вирвала з його рук вказаний ноутбук, після чого ОСОБА_7 , не бажаючи бути затриманим почав різко тікати та покинув місце вчинення злочину. Вчинивши усі необхідні дії, які він вважав за необхідні для здійснення крадіжки і, за вказаних обставин, які переросли у відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у вчиненому був викритий. Таким чином ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні, інкримінованих йому злочинів та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України позбавлення волі на строк 4 роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не обґрунтував у вироку підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_7 . Крім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений раніше судимий та маючи непогашену судимість вчинив новий злочин проти власності. Звертає увагу на тому, що новий злочин обвинувачений вчинив в період дій адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року. Зазначає, що суд необґрунтовано взяв до уваги, що обвинувачений бажає взяти опіку над своєю неповнолітньою сестрою, оскільки матір померла, з огляду на те, що відповідно до ст. ст. 244, 212 СК України, піклувальниками не можуть бути особи, які не мають постійного заробітку, а також мають непогашену або не зняту судимість за вчинення злочинів, у тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів. Суд не врахував досудову доповідь органу з питань пробації. Зазначає, що відсутність обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога жодним чином не знижує його суспільної небезпеки. Звертає увагу на тому, що у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, оскільки останній раніше судимий на шлях виправлення не стан та вчинив новий злочин.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок в разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Так, згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає разом із неповнолітньою сестрою та бажає встановити над нею опіку, оскільки матір померла, обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Поряд з цим, суд першої інстанції жодним чином не вмотивував можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 17.02.2012 року за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з іспитовим строком 3 роки. Встановлений іспитовий строк 12.12.2012 року скасовано ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова та обвинуваченого направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі. Звільнений з установи виконання покарань 15.12.2017 року.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року ОСОБА_7 встановлений адміністративний нагляд терміном 1 рік.
Ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова від 11.01.2019 року та від 24.07.2019 року під час судового розгляду вказаного кримінального провадження строк адміністративного нагляду продовжено у зв`язку з неодноразовим порушенням його вимог
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив новий злочин в період дії адміністративного нагляду та у період непогашеної судимості.
Крім того, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу покликання прокурора у апеляційній скарзі на те, що у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання - щире каяття.
Так, колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду обвинувачений визнав вину у вчиненому та просив його суворо не карати.
Поряд з цим, колегія суддів приходить до переконання, що висловлене обвинуваченим прохання його суворо не карати за встановлених обставин вчинення ним нових злочинів в період непогашеної судимості, а також неодноразового порушення вимог адміністративного нагляду, свідчать про відсутність у обвинуваченого щирого жалю з приводу вчинених злочинів, осуду своїх протиправних дій, а відтак про відсутність ознак щирого каяття.
Разом з цим, відповідно до досудової доповіді органу з питань пробації, ризик вчинення повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, а виправлення його без ізоляції від суспільства практично неможливе.
Враховуючи вищенаведені обставини, вирок Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2019 року підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за безпідставністю звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При призначенні покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин в період непогашеної судимості та в період адміністративного нагляду, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання колегією суддів не встановлено

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України позбавлення волі на строк 4 роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4