Справа № 134/1764/21
Провадження №11-кп/801/383/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000184 від 23.08.2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- 14.11.2003 Ленінським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття реальної міри покарання з іспитовим терміном на 3 роки;
- 31.05.2007 Замостянським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 25.01.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 06.03.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.12.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 17.03.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі (звільненого з місць позбавлення волі 20.07.2021 по відбуттю строку покарання).

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :

Заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону.
З резолютивної частини вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року виключити посилання на призначення ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю.
Зазначити у резолютивній частині вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року про зарахування ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 23.08.2021 року по день набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року законної сили.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про звернення в дохід держави речових доказів:
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Зазначити у резолютивній частині вироку, що речові докази:
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_8 ;
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_8 ;
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_8 .
В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила змінити вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року стосовно ОСОБА_8 , а саме виключити з вироку рішення про призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його затримання 23 серпня 2021 року зарахувавши строк перебування під вартою в строк відбування покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Державного бюджету України процесуальні витрати - витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 4805 (чотири тисячі вісімсот п`ять) гривень 36 копійок.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження вжиті ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 у виді накладення арешту.

Речові докази:
- мобільний телефон марки iPhone 6 з мобільним номером в ньому НОМЕР_5 ІМЕІ: НОМЕР_6 , який належить засудженому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зберігається в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернуто власнику ОСОБА_10 ;
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області звернуто в дохід держави;
- поліетиленовий згорток з невідомою речовиною зеленого кольору в подрібненому та висушеному стані, який упаковано в паперовий конверт, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який упаковано в паперовий конверт, поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який зберігається у кімнаті речових доказів ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області знищено;
- одна сім карту оператора «Водафон», яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищено.
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області звернуто в дохід держави.
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - звернуто в дохід держави.
- порошкоподібну речовину білого кольору, яка знаходилася у прозорому поліетиленовому згортку та була вилучена у ОСОБА_8 та знаходиться на зберіганні у камері речових доказів ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області знищено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 на прохання свого товариша ОСОБА_10 , який відбуває покарання в Державній установі «Крижопільський виправний центр (№ 113)» (далі - ДУ «Крижопільський ВЦ (№113)»), розташованому за адресою: вул. Благовіщенська, 106, с. Городківка, Тульчинського району Вінницької області, здійснив збут останньому у місця несвободи особливо небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовин. Зокрема, відповідно до обумовленої між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 домовленості, 22.08.2021 ОСОБА_8 перебуваючи у м. Вінниці по вулиці Островського, за невстановлених на даний час органом досудового розслідування обставин та часу, незаконно придбав особливо небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовини (канабіс, амфетамін), які після їх придбання зберігав при собі, для подальшого їх збуту ОСОБА_10 . В подальшому, 23.08.2021, незаконно придбані ОСОБА_8 , особливо небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовини (канабіс, амфетамін), які останній зберігав при собі з 22.08.2021, з метою їх подальшого збуту ОСОБА_10 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, замовив автомобіль таксі марки Opel ASTRA, д.н.з. НОМЕР_7 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_11 , та разом із своєю знайомою ОСОБА_12 , якій не було відомо про вчинювані ним дії, автомобілем поїхав з м. Вінниця до с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, здійснивши тим самим незаконне перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин (канабісу, амфетаміну). 23.08.2021 близько 01:00 ОСОБА_8 , на автомобілі таксі марки Opel ASTRA, д.н.з. НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_11 приїхав в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, і залишивши транспортний засіб неподалік від території ДУ «Крижопільський ВЦ (№113)», переслідуючи та реалізуючи свій незаконний злочинний умисел спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичного засобу та психотропної речовини в місця позбавлення волі, діючи самостійно підійшов до паркану ДУ «Крижопільський ВЦ (№113)», де вибравши місце, що не охоплювалось камерами відео-нагляду, здійснив перекид, попередньо заготовленого для ОСОБА_10 пакунку із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини, тобто у такий спосіб здійснив збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин особам, які відбувають покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», шляхом здійснення перекидання пакунку через паркан установи.
Згідно висновків експерта:
- надана на експертизу речовина рослинного походження, є наркотичним засобом - канабісом. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 30,67 г.;
- надана на експертизу порошкоподібна речовина, містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса амфетаміну становить 0,1642 г.
- надана на експертизу порошкоподібна речовина, містить амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса амфетаміну становить 0,033 г.
Загальна маса амфетаміну становить 0,1972 г.
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі, вчиненому особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовані тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що ні органами досудового розслідування, ні судом при формулюванні обвинувачення визнаного доведеним, не встановлено корисливий мотив вчинення злочину, що виключає можливість призначення такого додаткового покарання конфіскація майна.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна за некорисливий злочин, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст.59 КК України), тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для зміни вирок суду.
Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що ст.100 КПК України встановлено виключні випадки конфіскації речових доказів.
При цьому у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що мобільні телефони та грошові кошти в сумі 79 гривень використовувалися як засіб чи знаряддя злочину, що вони призначалися для схиляння осіб до вчиненні кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення, а також про те, що вони є предметом злочину.
Ні під час здійснення досудового розслідування, ні у ході судового розгляду кримінального провадження не витребовувалася та не вивчалася інформація, що міститься на картах пам`яті чи флеш носіях вилучених мобільних телефонів, не опрацьовувалася дані щодо з`єднання мобільних номерів та не встановлювалася наявність будь-якої інформації, у тому числі щодо часу та періоду спілкування обвинуваченого ОСОБА_8 із ОСОБА_10 , якому згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, збувався наркотичний засіб та психотропна речовина.
Таким чином у провадженні відсутні дані проте, що вилучені у ОСОБА_8 , мобільні телефони містять сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального провадження.
Крім того, суд першої інстанції без посилання на норми закону України про кримінальну відповідальність, зазначив про необхідність зарахувати строк перебування під вартою ОСОБА_8 в строку відбування покарання без визначення, який саме строк підлягає зарахуванню.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 мотивовано тим, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ні досудовим слідством, ні судом наявності у ОСОБА_8 , корисливого мотиву при незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також при незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі не встановлено.
Отже, застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч.2 ст.307 КК України до ОСОБА_8 у виді конфіскації майна, є безпідставним.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги державного обвинувача та захисника; захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду провадження стосовно ОСОБА_8 були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни або скасування судового рішення.
Як вбачається з оскаржуваного вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 було призначене покарання за ч.2 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна.
З даним рішенням суду суд апеляційної інстанції в повній мірі не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1, 2 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі або особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального Кодексу.
Аналогічна позиція закріплена у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
Тобто, однією із особливостей такого виду покарання, як конфіскації майна є те, що вона може бути встановлена за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини. Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у ч.4, 5 ст.12, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Однак, під час судового розгляду, не встановлено доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України з корисливих мотивів.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , без урахування наведених вище обставин.
Враховуючи вимоги ст.ст.50, 65 КК України та роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та данні про його особу, згідно яких він офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, раніше судимий, обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів слід призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі строком 6 років без конфіскації майна.
З резолютивної частини вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року слід виключити посилання на призначення ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю.

Крім цього, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року стосовно ОСОБА_8 не вірно вирішив долю речових доказів, а саме зазначив, що мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , два мобільні телефони марки «NOKIA» та грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5), які належать ОСОБА_8 необхідно звернути в дохід держави.

Відповідно до ст.100 КПК України встановлено виключні випадки конфіскації речових доказів:
1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).;
2) гроші цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскується;
5) гроші цінності, та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
6)гроші цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено конфіскуються;
6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскуються, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.
При цьому у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що вище вказані мобільні телефони та грошові кошти в сумі 79 гривень використовувалися як засіб чи знаряддя злочину, що вони призначалися для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення, а також про те, що є предметом злочину.
Ні під час здійснення досудового розслідування, ні у ході судового розгляду кримінального провадження не витребовувалися та не вивчалася інформація, що міститься на картах пам`яті чи флеш носіях вилучених мобільних телефонів, не опрацьовувалася наявність будь-якої інформації, у тому числі щодо часу та періоду спілкування обвинуваченого ОСОБА_8 із ОСОБА_10 , згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, збувався наркотичний засіб та психотропна речовина.
Таким чином, у кримінальному провадженні відсутні дані про те, що вилучені у ОСОБА_8 мобільні телефони містять сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального провадження.
Враховуючи вище наведені обставини підлягає виключенню з резолютивної частини вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року вказівка про звернення в дохід держави речових доказів:
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Речові докази: мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області; два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області; грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області підлягають поверненню ОСОБА_8 .

Пункт 2 ч.4 ст.374 КПК України регламентує вимоги процесуального закону щодо змісту вироку, зазначено, що у резолютивній частині вироку обов`язково має бути визначено, з-поміж іншого, початок строку відбування покарання та рішення про залік досудового тримання під вартою.
Також у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладені чітко та ясно, що при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Разом з тим, вищевказаних вимог закону суд першої інстанції при ухвалені вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року у повній мірі не дотримався.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжних заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується стосовно підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок стосовно якого не набрав законної сили.
Таким чином, на підставі ч.5 ст.72 КК України строк з 23.08.2021 року по день набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року стосовно ОСОБА_8 законної сили має зараховуватися у строк відбування покарання, про що має бути чітко зазначено у резолютивній частині вироку.
Проте, суд першої інстанції, без посилання на норми закону України про кримінальну відповідальність, зазначив про необхідність зарахувати строк перебування під вартою ОСОБА_8 в строк відбування покарання без визначення, який саме строк підлягає зарахуванню.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з дня набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року законної сили.
Враховуючи вище наведені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора та захисника законними та обґрунтованими, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 слід змінити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України змінити.
З резолютивної частини вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року виключити посилання на призначення ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю.
Зазначити у резолютивній частині вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року про зарахування ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 23.08.2021 року по день набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.02.2022 року законної сили.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про звернення в дохід держави речових доказів:
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області;
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Зазначити у резолютивній частині вироку, що речові докази:
- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з мобільними номерами в ньому НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_8 ;
- два мобільні телефони марки «NOKIA», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_8 ;
- грошові кошти в сумі 79 гривень, купюрами (50,20,2,2,5) гривень, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_8 .
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4