Справа № 159/1309/22
Провадження № 1-кп/159/258/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 01 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи загального захворювання, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України,
в с т а н о в и в :
07.12.2021 за заявою ОСОБА_6 , Ковельським міськрайонним судом Волинської області у цивільній справі №159/7153/21, провадження № 2-о/159/184/21 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 3 місяці та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 26 січня 2022 року із вказаним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати рішення суду, 28 січня 2022 року 0 16.26 год. та 01 лютого 2022 року о 00.04 год. перебував у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де спілкувався з потерпілою ОСОБА_6 , ображав останню та вчиняв сварки, чим систематично порушував захід обмежувального припису відносно нього.
Внаслідок дій ОСОБА_4 заподіяно шкоду суспільни відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України.
Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється і прохає суворо не карати. Підтвердив обставини викладенні в обвинуваченні в повному обсязі, твердо пообіцявши в подальшому будь-яких протиправних дій відносно своєї дружини не скоювати.
Потерпіла ОСОБА_6 також підтвердила факти, викладені в обвинувачені, висловивши думку, що у випадку зміни поведінки обвинуваченого вона будь-яких претензій не матиме.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушені, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяня, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом дізнання вірно кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.69 КК України за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить визнання своєї вини та щире каяття у скоєному та те, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи загального захворювання і є особою пенсійного віку, а обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить.
Призначаючи покарання судом враховується також те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, є одноосібним власником житла користування яким було обмежено судом. Іншого житла немає.
За таких обставин суд, вважає співмірним, достатнім та справедливим призначення покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України.
З врахуванням наведених підстав для застосування іншого виду покарання суд, не вбачає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначивши покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази у справі, а саме: компакт диск DVD-R з відеозаписами з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського, який долучений до матеріалів справи - залишити при ній.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1