Справа № 545/3894/22
Провадження № 1-в/545/887/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава спільне подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працював і не навчався, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31.08.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, до 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75,76 КК України, зі звільненням від відбування покарання, з іспитовим строком 2 роки,

по даній справі засудженого: 21.11.2019 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 ч. 1 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування стосовно засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

У судове засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність, подання підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у поданні.

Від засудженого ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглядати подання в його відсутність, подання підтримує, прохав задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення тяжкого злочину, за весь час відбування покарання має три заохочення, та одне стягнення, яке погашено, що не є достатнім для застосування до нього умовно-дострокового звільнення та свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений 21.11.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 ч. 1 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

З 08.01.2020 року перебував в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», де характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму утримання стягнення не накладались, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 09.08.2020 року перебував в державній установі «Кременчуцька виховна колонія», де характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму утримання стягнення не накладались, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 05.10.2020 року перебував в державній установі «Бердянська виправна колонія (№77)», де характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму утримання стягнення не накладались, заохочень не мав, до праці не залучався.

Під час слідування етапом до державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» допустив порушення вимог режиму утримання за що було накладено 1 стягнення у виді карцера 3 доби.

У державну установу «Божковська виправна колонія (№ 16)» прибув 12.03.2021 року.

Працевлаштований різноробочим житлової зони установи. До праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу. Завжди виконує завдання та обов`язки вчасно.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно статті 81 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженого ОСОБА_4 є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак засуджений за весь час відбування покарання має три заохочення та одне стягнення, яке погашено, заохочений в період час, що безпосередньо передує внесенню подання про застосування до нього ст. 81 КК України.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в поданні, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , враховуючи тривалий час до закінчення відбуття покарання 08.03.2025 року, суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення та відновлення в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні спільного подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті одноособово і являє собою оригінал.

Суддя: ОСОБА_1