Справа № 730/453/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/100/22
Категорія - ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 06.02.2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, громадянки України, з базовою вищою освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, і призначено їй покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 1 рік.

ОСОБА_7 визнано винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, і призначено їй покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки.

ОСОБА_7 визнано винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, і призначено їй покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

ОСОБА_7 визнано винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком 2 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати: щодо покарання у виді обмеження волі - з дня її прибуття і постановки на облік у виправному центрі; щодо покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій - відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 2615 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , займаючи посаду державного службовця категорії «В» - головного державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі Борзнянський РВ ДВС), за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 № 6515 від 12.12.2019 р. 04 лютого 2020 року відкрила виконавче провадження № 61130791 про стягнення з ОСОБА_9 на користь АТ КБ «Глобус» заборгованості за кредитним договором в сумі 56542,89 грн. (далі - ВП №61130791) та цього ж дня направила боржнику ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 повідомлення про початок виконавчого провадження.

В подальшому, 14 лютого 2020 року, в денний час, ОСОБА_7 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи у приміщенні Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від матері боржника ОСОБА_9 . ОСОБА_11 , яка не є стороною виконавчого провадження, гроші в сумі 5000 грн. на сплату заборгованості по ВП №61130791 відносно ОСОБА_9 . Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №61130791/2020 від 14.02.2020 р. про одержання 5000 грн. від ОСОБА_9 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, яку засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_11 . Однак, отримані від ОСОБА_11 гроші в сумі 5000 грн. на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи в аналогічний спосіб, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти:

30.03.2020 р. в сумі 3000 грн.; 29.04.2020 р. в сумі 2000 грн.; 29.04.2020 р. в сумі 2000 грн.; 29.05.2020 р. в сумі 2000 грн.; 30.06.2020 р. в сумі 2000 грн.; 30.07.2020 р. в сумі 2000 грн.; 25.08.2020 р. в сумі 2000 грн. 23.09.2020 р. в сумі 2000 грн., кожного разу заповнюючи квитанції про отримання грошових коштів від ОСОБА_11 і видаючи їх останній. Отриманими коштами ОСОБА_7 розпоряджалась на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи згідно наказу №4603/04 від 01.10.2020 р. звільненою 15 жовтня 2020 року з посади головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС, не являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави, 27 листопада 2020 року в приміщенні кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном - грошовими коштами в сумі 2000 грн., що належать ОСОБА_11 , переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, виготовила фіктивний документ - довідку «вих.27.11.2020» з реквізитами Борзнянського РВ ДВС, в який внесла завідомо неправдиві відомості про сплату боргу ОСОБА_12 в сумі 2000 грн. 25.10.2020 р. згідно ВП №61130791 від 04.02.2020 р. про стягнення боргу з ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що отримані від ОСОБА_11 гроші в сумі 2000 грн. не будуть направлені на погашення заборгованості ОСОБА_9 . Надалі цю складену завідомо неправдиву довідку «вих.27.11.2020» ОСОБА_7 підписала, тим самим надала їй статус офіційного документа з метою його подальшого використання для незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 2000 грн.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном - грошовими коштами ОСОБА_11 , призначених для сплати заборгованості ОСОБА_9 на користь АТ КБ «Глобус» за кредитним договором в сумі 56542 грн. 89 коп. по ВП №61130791, ОСОБА_7 , будучи звільненою з посади головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС, повторно 27 листопада 2020 року, знаходячись у приміщенні будинку ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2 , передала ОСОБА_11 завідомо підроблений документ - довідку «вих.27.11.2020» з реквізитами Борзнянського РВ ДВС та зі внесеними до неї неправдивими відомостями про сплату боргу ОСОБА_12 25.10.2020 р. в сумі 2000 грн.

Після цього, ОСОБА_11 , не будучи обізнаною про те, що ОСОБА_7 не є уповноваженою особою на виконання функцій держави та звільнена з посади головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС, знаходячись в приміщенні Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, передала ОСОБА_7 за сплату боргу ОСОБА_12 25.10.2020 р. по ВП №61130791 гроші в сумі 2000 грн., якими ОСОБА_7 заволоділа шляхом обману.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду відносно неї змінити та пом`якшити покарання, а саме:

за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України до 6 місяців обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік;

за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України до 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки;

за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України до 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки.

Не оскаржуючи фактичні обставини справи та їх правову кваліфікацію, вважає вирок суду в частині призначеного покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України, занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженої. Зазначає, що суд не звернув увагу на обставину, що кримінальні правопорушення спрямовані на заволодіння грошовими коштами, були вчинені нею, коли у неї в черговий раз тяжко захворіла мати ОСОБА_13 , яка проживає разом з нею та потребує стороннього догляду і лікування, а її заробітної плати та пенсії не вистачало. Вказує, що одержані від потерпілої грошові кошти витрачала саме на придбання ліків для матері. Наголошує на усвідомленості своїх протиправних дій та щирому розкаянні.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_14 просить вирок суду зазишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

На адресу апеляційного суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_11 з проханням розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, обвинувачену, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю та підтвердила обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялася.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, є правильною, і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції застосував надані йому законом дискреційні повноваження, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів (ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 190 КК України) та до кримінальних проступків (ч.1 ст. 358 КК України), її ставлення до вчиненого, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується задовільно, розлучена, неповнолітніх дітей не має, є особою працездатного віку, але працює неофіційно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої - вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, врахував майновий стан, те, що потерпіла до обвинуваченої ніяких претензій не має в зв`язку з отриманням повної сатисфакції, заявляти цивільний позов не побажала, досудову доповідь Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області, та прийшов до висновку про призначення остаточного покарання за правилами ч.1-3 ст.70 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Апеляційний суд відмічає, що в даному випадку з мотивами апеляційної скарги обвинуваченої не можна погодитись з огляду на таке.

У апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 зазначає, що погоджуючись з усіма обставинами кримінального провадження, визнаючи свою вину в повному обсязі, вважає, що судом при призначенні покарання не взято до уваги одну пом`якшуючу обставину, а саме те, що вона вчиняла кримінальні правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зокрема, тяжкої хвороби своєї матері, проте в судовому засіданні ОСОБА_7 жодних підтверджуючих документів про тяжку хворобу її матері надано не було, як і не було надано в засіданні апеляційного суду. Крім того, під час досудового розслідування також не надавала слідчому будь-яких документів на підтвердження цього факту, клопотань про допит свідків, які могли б це підтвердити не надходило.

Враховуючи викладене, виходячи з кількості та тяжкості скоєних обвинуваченою кримінальних правопорушень, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченої через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченої.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченої через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для зміни чи скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4