ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6049/22
провадження № 1-кс/753/1084/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Газ-Салє, Тазовського району Тюменської області Російської Федерації, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2022 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні у 2020 році заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_8 , а саме квартирою АДРЕСА_3 , а також у пособництві у підробленні офіційного документа та його використанні, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підтверджується протоколами допитів свідків, висновком експерта, рішеннями Міністерства юстиції України щодо скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також на думку слідчого та прокурора мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілу, які своїми показами викривають підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів, вчинити інший злочин. Прокурор зазначила, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, вказавши на необґрунтованість підозри. Адвокат ОСОБА_5 зазначив, що на його думку жоден з вказаних слідчим та прокурором ризиків не має належного підтвердження, а з огляду на дані про особу підзахисного, зокрема його міцні соціальні зв`язки, обумовлені наявністю постійного місця проживання, знаходженні на утриманні двох неповнолітніх дітей, належна процесуальна поведінка підозрюваного буде забезпечена шляхом покладення на останнього передбачених законом обов`язків.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та допитавши свідків, слідчий суддя вважає останнє таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження протоколами допитів свідків, наказом Міністра юстиції України від 22.02.2021 року про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно (квартиру), прийняте на підставі висновку колегії МЮУ з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, відповідно до змісту якого було встановлено відсутність у архіві приватного нотаріуса ОСОБА_9 договору купівлі-продажу квартири, висновком експерта щодо визначення вартості нерухомого майна, документами щодо сплати ОСОБА_10 комунальних платежів за вказаною квартирою, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою, оскільки на переконання слідчого судді, будь який сторонній спостерігач може бути переконаний у можливості вчинення ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень.

Посилання захисника у судовому засіданні на певні протиріччя та нез`ясовані обставини справи, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки вони підлягають усуненню та з`ясуванню під час досудового розслідування шляхом проведення процесуальних слідчих дій.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, зокрема постійне місце проживання, за яким він мешкає разом з батьками, дружиною та двома неповнолітніми дітьми, не працює.

Враховуючи вище наведене слідчий суддя вважає, що ризик втечі ймовірно може мати місце, проте ступінь останнього не є високим.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу, які своїми показами викривають підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів, то такі твердження слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні не підтверджено будь-якими фактами або ж обставинами. Сам факт того, що показання свідків викривають підозрюваного не може свідчити про наявність у останнього намірів незаконно впливати на вказаних осіб. Крім того, як встановлено з матеріалів справи, потерпіла тривалий час мешкає за межами України. З огляду на викладене ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним.

Щодо обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як зазначено вище, підозрюваний раніше не судимий, має певні, зазначені віще, соціальні зв`язки, з огляду на що слідчий суддя вважає, що у даному випадку ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутній.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, не є обґрунтованим для забезпеченням кримінального провадження, з урахуванням обставин, наведених вище. Зокрема, наявність одного ризику, який не має високого ступеня вірогідності, унеможливлює застосування тримання під вартою, а тому слід розглянути альтернативні запобіжні заходи.

Слідчий суддя вважає, що найбільш доцільним запобіжним заходом відносно ОСОБА_4 буде домашній арешт у певний час доби, який забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. В свою чергу, прокурор в судовому засіданні зазначивши, що такий запобіжний захід буде не дієвим, будь яких належних обґрунтувань цьому не надала.

З огляду на викладене клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, що забезпечить виконання ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 205, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу слідчого або прокурора або суду; за першим викликом прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду .

Роз`яснити підозрюваному про те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Після закінчення строку, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві, яка проводить досудове розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1