Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 вересня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000029, на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого6 АДРЕСА_2 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, і обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 23 жовтня 2022 року.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що за попередньою змовою групою осіб - з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ненадходження правоохоронним органам, Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, утвореним, відповідно до законів України, засобів індивідуального захисту в умовах воєнного стану, діючи в порушення вимог Закону від 22.10.1992 року №1192-XIV, Постанови КМУ від 01.03.2022 року №17, маючи єдиний злочинний умисел на особисте протиправне збагачення, шляхом систематичного, протягом невизначеного терміну часу, збуту під час воєнного стану предметів гуманітарної допомоги, отриманої ними при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та наданої країнами-донорами для стримування і відсічі збройної агресії російської федерації відносно України, здійснили продаж товарів зазначеної гуманітарної допомоги на загальну суму 982522 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, за скоєння якого санкція найтяжчого покарання передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки має можливість залишити межі території України, знищувати, приховувати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які не всі виявлені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 982 522 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Статтею 5 Європейської Конвенції з прав людини ( 1995 р.) законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 194 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 20102 КК України, щодо групи осіб, серед яких і ОСОБА_6 .

З оскаржуваної ухвали слідує, що, відмовляючи в клопотанні слідчого щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя покликався на недоцільність тримання його під вартою.

Однак, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 , який є фізичною особою підприємцем та займається підприємницькою діяльністю, раніше притягався до кримінальної відповідальності, і підозрюється у вчиненні за змовою групою осіб умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, в умовах воєнного стану, із здійсненням продажу гуманітарної допомоги, спрямованої на забезпечення ЗСУ, в сумі близько мільйона гривень, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до семи років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, має паспорт для виїзду за кордон, обізнаний з правилами перетину кордону, і в умовах воєнного стану існує ризик втечі підозрюваного ОСОБА_6 за межі України з метою переховування від органів досудового розслідування, який, згідно тверджень прокурора, виходячи з даних НРСД, координував дії учасників злочинної групи та керував ними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування та суд, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить повне і всебічне проведення досудового розслідування, а також виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000029, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 серпня 2022 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 жовтня 2022 року із визначенням розміру застави в сумі 395 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 979 995 гривень.

Взяти ОСОБА_6 під варту із залу суду.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за викликом прокурора і слідчого; повідомляти прокурора і слідчого про зміну місця проживання; утриматися від спілкування з іншими підозрюваними.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3