Справа №585/553/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1121/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Липоводолинського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1,2 ст.222 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор подав до суду клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи його тим, що оскільки судове провадження у даній справі триває та до 1 серпня 2022 року не завершиться, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, а встановлені в суді ризики продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурор, вважаючи його клопотання необґрунтованим.

21 липня 2022 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 12 години 29 вересня 2022 року включно.

Не погодившись з ухвалою судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою та просив скасувати вищевказану ухвалу та змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник зазначав, що при обранні запобіжного заходу ні прокурор, ні суд не звернули увагу на те, що захист взагалі не здійснювався, оскільки жодних кроків, правових дій щодо фактичного захисту обвинуваченого не відбувалось.

Вказував, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК, не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Звертав увагу на те, що при обранні запобіжного заходу судом не взято до уваги, що обвинувачений був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист ще на стадії досудового розслідування, відсутності доказів його обізнаності щодо перебування у розшуку, відсутності доказів його обізнаності щодо перебування у розшуку, відсутності доказів які підтверджують отримання повідомлень про виклик слідчим.

Зазначав, що до клопотання прокурора не додано жодного доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання під вартою, крім того підозра навіть не була вручена підозрюваному.

Вказував, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Зазначав, що в обгрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор посилається на обставину, що обвинувачений перебував у розшуку і на думку сторони обвинувачення саме переховувався від слідства, однак ОСОБА_8 не отримував повідомлення про підозру, а тому не був обізнаний в тому що підозрюється у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Вказував, щодо відсутності джерела доходу, то сама обставина не знаходить свого підтвердження оскільки обвинувачений працював без оформлення трудових відносин, матеріали справи не містять доказів відсутності саме джерела доходу.

Зазначав, згідно характеристики виданою ОСОБА_9 головою квартального комітету, в якій зазначено: «зарекомендував себе доброзичливою людиною. Скарг від сусідів не поступало». Крім того обвинувачений має матір яка має статус багатодітної матері якій постійно допомагав. Також обвинувачений має близьку родичку відносно до якої здійснював догляд оскільки остання за станом свого здоров`я не може самостійно самообслуговуватися. Вказана обставина підтверджується висновком №237 від 29.03.2022р.

Вказував, що ризик можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, на який посилається прокурор при обранні запобіжного заходу є виключно припущенням, на яке прокурор не наводить ніяких доказів.

Звертав увагу суду на саме припущення сторони обвинувачення щодо можливість вчинення інших кримінальних правопорушень та характер інкримінованих протиправних дій. Отримання кредитів, які прокурор вважає шахрайством, здійснювалися за беззаперечною згодою потерпілих, і сама згода надавалася в телефонному режимі, і за допомогою мережі інтернет. Для можливості вчинення інших правопорушень або продовжувати дані правопорушення обвинуваченому потрібно мати доступ до інтернету та мобільного зв`язку. І якби він вчиняв або бажав вчиняти кримінальні правопорушення він би вчинив їх перебуваючи під вартою оскільки має доступ до інтернету та мобільного зв`язку. Тримання під вартою не може забезпечити невчинення злочинів обвинуваченим. З вищенаведеного свідчить, що тримати під вартою обвинуваченого є не виправданим і порушує його права.

Зазначав, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина не доведена, а пред`явлена підозра необґрунтована та не підтверджена доказами , а тому вважав, що утримання обвинуваченого під вартою незаконне, а затримання необґрунтоване, жоден ризик передбачений ст.177 КК України не доведений.

Вважав, прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а суд розглянув клопотання прокурора та обрав запобіжний захід без участі захисника за призначенням з посиланням на недоведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону суддею дотримані не в повному обсязі.

Згідно зі ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 2 червня 2022 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб до 12 години 1 серпня 2022 року включно.

18 липня 2022 року на адресу Липоводолинського районного суду Сумської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8

22 липня 2022 року був проведений судовий розгляд матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1,2 ст.222 КК України, в якому вирішувалось клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та була винесена ухвала про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 години 29 вересня 2022 року.

Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України (стаття 20).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Як вбачається з доручення № 018-180000029 від 9 лютого 2022, долученого до апеляційної скарги, Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області ОСОБА_8 був призначений адвокат ОСОБА_7 для надання безоплатної вторинної правової допомоги (здійснення захисту особи, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що в судове засідання захисник ОСОБА_7 , який був призначений для захисту особи дорученням центру з надання безоплатної правової допомоги 9 лютого 2022 року, повідомлений належним чином, повідомив про неможливість участі в судовому засіданні з поважних причин.

Прокурор вважав за необхідним залучити обвинуваченому захисника на окрему процесуальну дію.

Обвинувачений в судовому засіданні просив вирішення подібних питань проводити із захисником.

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 було залучено захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області для проведення окремої процесуальної дії - розгляду клопотання прокурора Липоводолинського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8

Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області для захисту ОСОБА_8 під час розгляду клопотання призначено захисника ОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив про відмову від участі залученого, на підставі доручення про надання безоплатної вторинної допомоги, захисника ОСОБА_12 , оскільки бажав щоб його захист здійснював раніше призначений захисник ОСОБА_7 , суд прийняв відмову обвинуваченого ОСОБА_8 від захисника ОСОБА_12 та розглянув клопотання прокурора без участі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає такі дії суду першої інстанції розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому без участі захисника, за умови, що обвинувачений, який тримається під вартою, категорично наполягав на участі захисника, як істотне порушення кримінального процесуального закону.

При цьому, колегія суддів звертає увагу ще й на ту обставину, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчувався 1 серпня 2022 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою до суду першої інстанції надійшло 18 липня 2022 року і 22 липня 2022 року суд розглянув його. Тобто розгляд клопотання прокурора 22 липня 2022 року без участі захисника ОСОБА_7 і призначення на цей день іншого захисника, як на окрему процесуальну дію, колегія суддів не визнає таким невідкладним випадком, оскільки ще залишалися певні процесуальні строки до 01 серпня 2022 року, під час який і можливо було б забезпечити дотримання права обвинуваченого на захист.

Відповідно до п.п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає безумовному скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

При ухваленні нового судового рішення, колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, та доводи викладені в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановила наступне.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, з наявних у даному кримінальному провадженні матеріалів вбачається, що у провадженні Липоводолинського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1,2 ст.222 КК України.

Звертаючись до Липоводолинського районного суду Сумської області з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що оскільки судове провадження у даній справі триває та до 1 серпня 2022 року не завершиться, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, разом з тим, встановлені в суді ризики продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, наявність ризику можливого переховування від органу досудового розслідування або суду, колегія суддів встановила з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких є обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Разом з тим існування ризику впливу на потерпілих, колегія суддів встановила з врахуванням тих обставин, що судом на даному етапі розгляду справи не отримані та не дослідженні свідчення потерпілого та свідків кримінальних правопорушень.

Оцінюючи можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_8 не має постійного джерела доходу, сталих соціальних зв`язків, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, та характер протиправних дій, які інкриміновані ОСОБА_8 , а саме те що він вчинив більше 30 епізодів злочинної діяльності, у зв`язку з чим приходить до висновку про високу вірогідність того, що ОСОБА_8 може продовжити вчинення або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, підставою для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є встановлені колегією суддів ризики, які не зменшились та не перестали існувати, разом з тим колегія суддів приходить до висновку про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, при прийнятті вказаного рішення колегією, враховані і обставини, на які посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі, а саме, перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у розшуку, які спростовуються матеріалами справи, а саме реєстром матеріалів досудового розслідування, доданим до обвинувального акту.

Що стосується доводів апелянта про те, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист та те, що підозра навіть не була вручена обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів визнає їх необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються реєстром матеріалів досудового розслідування, доданим до обвинувального акту.

Щодо тверджень апелянта про те, що пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, то колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, за необхідне постановити ухвалу якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1,2 ст.222 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оскільки ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково

Ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят діб до 12 години 29 вересня 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника - прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4