Справа ЄУН-720/1802/22
Провадження №1-кп/720/175/22
УХВАЛА

19 вересня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

неповнолітнього ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_12

представника потерпілого ОСОБА_13

представника ювенальної

превенції ОСОБА_14

провівши підготовче судове засідання в м.Новоселиця по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітнього ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001819 від 21.06.2022 року за ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на два місяці, оскільки не відпали ризики, які були підставою для його обрання.
Обвинувачений та захисник в судовому засіданні заперечували щодо продовження строку тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15.08.2022 року ОСОБА_5 продовжено термін дії запобіжного заходу до 21.09.2022 року.
Обвинуваченому пред`явлено обвинувачення в скоєнні двох умисних особливо тяжких злочинів.
Судом встановлено, що обвинувачений є неодруженим, не працює, не має дітей, не має постійного джерела доходу, що свідчить про те, що в нього відсутні тісні соціальні зв`язки в місці його проживання. Дані обставини підтверджують наявність ризиків того, що він може приховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та скоїти нові злочини. Крім того, оскільки обвинувачений знайомий із потерпілим та свідками та знає місце їх проживання, то він у зв`язку з невизнанням вини може вчиняти дії щодо впливу на них з метою зміни ними показів. З врахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, більш м`які запобіжні заходи від тримання під вартою не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.
Щодо позиції захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного. Згідно із ст.29 Конституції України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини та свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.
В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.
Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу до набрання остаточним судовим рішенням законної сили на стадії судового розгляду не тільки не усуває ризику переховування від суду, а й значно підвищує його.
Ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами обвинуваченого на особисту свободу.
На підставі ч.4 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати розмір застави як альтернативний запобіжний захід, оскільки інкриміновані особі злочини вчинені із застосуванням насильства.
Позиція сторони захисту про те, що обвинувачений не заподіював середньої тяжкості тілесних ушкоджень стосовно потерпілого, яка була викладена в письмовій заяві останнього від 29.07.2022 року, не може свідчити про наявність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу, оскільки потерпілим заява була подана без попередження його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно вимог ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Тому суд, визначаючи строк дії даної ухвали, вважає зазначити, що вона починає діяти після закінчення терміну дії ухвали Новоселицького районного суду від 15.08.2022 року та діє протягом шістдесяти днів, зокрема до 20.11.2022 року включно.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.182, 183, 199, 315, 331, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , який обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України продовжити на 60 календарних днів, тобто до 20 листопада 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний термін до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: