ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0002236 від 20.08.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.28, ч.3 ст.186 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто по 25 липня 2022 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0002236 від 20.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.28, ч.3 ст.186 КК України.

У судовому засіданні 25 травня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто по 25 липня 2022 року, включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, судом першої інстанції враховано обставини справи, осіб обвинувачених, оцінено в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст.178 КПК: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарань, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених, суд вважав, що на даний час існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 травня 2022 року, застосувавши запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі посилається на те, що він компенсував потерпілому ОСОБА_10 матеріальну (грошову) компенсацію та який претензій до нього немає.

Зазначає, що він не переховувався від слідства чи ухилявся від покладених на нього обов`язків, сприяв слідству, сам звернувся до поліції.

Вказує, що він має на утриманні малолітню дитину (3 роки), його дружина потребує він нього допомоги та те, що у них на утриманні знаходиться хвора баба, похилого віку.

Просить апеляційний суд взяти до уваги незадовільний стан його здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Враховуючи те, що ухвала місцевого суду оскаржена лише обвинуваченим ОСОБА_7 , тому апеляційний суд перевіряє доводи апелянта лише в частині продовження останньому строку тримання під вартою.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.28, ч.3 ст.186 КК України, один з яких відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, тобто, не має офіційного джерела доходу та те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене.

При цьому, прокурором доведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та відсутності можливості застосування щодо ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, оскільки вони не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що він не переховувався від слідства чи ухилявся від покладених на нього обов`язків, сприяв слідству, сам звернувся до поліції та те, що він компенсував потерпілому ОСОБА_10 матеріальну (грошову) компенсацію та який претензій до нього немає.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). На думку колегії суддів, з врахуванням сукупного аналізу обставин кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

З врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про наявність на його утриманні малолітньої дитини, дружини, яка потребує допомоги та знаходження на утриманні хворої баби, похилого віку.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто, по 25 липня 2022 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді