Київський апеляційний суд
Провадження № 11-сс/824/591232/2022 Головуючий в першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ст.ст. 303, 304, 309 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що бездіяльність прокурора, яка визначена адвокатом ОСОБА_6 у скарзі, з урахуванням вимог такої скарги, не підлягає оскарженню під час досудового розслідування виходячи з положень ст. 303 КПК України, що є підставою згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України для відмови у відкритті провадження за скаргою.
Не погодившись з прийнятим рішенням, вважаючи його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та направити матеріали за його скаргою до місцевого суду на новий судовий розгляд.
В суд апеляційної інстанції прокурор Офісу Генерального прокурора, адвокат ОСОБА_6 , які належним чином повідомлені про час, дату і місце апеляційного розгляду, не з`явились, направили клопотання про розгляд вказаного провадження без їх участі, що, відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для розгляду справи.
Вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п. 18 ст. 3 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України предметом оскарження може бути бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Крім того, за змістом ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, адвокат ОСОБА_6 у скарзі повідомив про те, що 22 вересня 2021 року - є граничним строком досудового розслідування в даному провадженні, а тому прокурор, виходячи з положень ст.ст. 113, 284 КПК України, не вправі вживати будь-яких процесуальних дій, в тому числі звертатись до суду з обвинувальним актом, оскільки кримінальне провадження підлягає безумовному закриттю.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про протилежне, на переконання колегії суддів, є непереконливими.
Також, колегія суддів не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень вимог Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на які звертає увагу апелянт.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Встановлення законодавцем з огляду на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України обмеження права на оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні, водночас гарантує можливість такого оскарження на іншій стадії провадження, як це визначено у ч. 2 ст. 303 КПК України.
Таким чином, рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4