Справа № 346/2858/22
Провадження № 1-кс/346/542/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором у кримінальному провадженні №0000480 від 25.07.2022 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працює, неодруженого, згідно ст.89 КК України не судимого, депутатом не являється, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.
Клопотання надійшло до суду 27 липня 2022 р.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, -
в с т а н о в и в :
Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, погодженим прокурором Коломийської окружної прокуратури, в обгрунтування якого посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 близько 22 год. 30 хв. 24.07.2022 р. приїхав на автомобілі марки «Toyota Camry», р.н. « НОМЕР_1 » в с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області та зупинився неподалік садиби «Венеція», де знаходилась ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м. Івано-Франківськ спільно зі своїми подругами. ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, з мотивів задоволення статевої пристрасті, маючи на меті вчинити дії сексуального характеру з ОСОБА_7 запропонував їй покататись на його автомобілі, на що ОСОБА_7 погодилась. В подальшому, їдучи наодинці із ОСОБА_7 , ОСОБА_6 зупинив свій автомобіль на дорозі поряд із полем в смт. Печеніжин та запропонував потерпілій ОСОБА_7 вийти з автомобіля. Вийшовши вдвох із автомобіля та зупинившись поряд з багажним відділенням транспортного засобу марки «Toyota Camry» ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, посягаючи на статеву недоторканість потерпілої ОСОБА_7 , всупереч її супротиву почав торкатись руками її грудей та сідниць. Намагаючись подолати опір потерпілої ОСОБА_6 , використовуючи перевагу у фізичній силі, повалив ОСОБА_7 на землю, при цьому продовжуючи торкатись її тіла, схиляючи її до вступу до статевого акту. Потерпіла ОСОБА_7 , не бажаючи вступати в статевий акт із ОСОБА_6 , вирвалась від нього та побігла полем в напрямку

с. Молодятин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Пробігши невстановлену дистанцію, через деякий час ОСОБА_7 побачила на дорозі автомобіль із ввімкненими фарами та невстановлену особу, у зв`язку з чим потерпіла лягла на землю, намагаючись сховатись. В цей час до неї підійшла вищевказана особа, якою виявився ОСОБА_6 , та силоміць підійнявши ОСОБА_7 за руку потягнув її до свого припаркованого автомобіля, що знаходився на польовій дорозі, яка веде з смт. Печеніжин до с. Молодятин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Зупинившись поряд із автомобілем, ОСОБА_6 переконуючи потерпілу, що з нею все буде гаразд та її буде доставлено до її місця проживання у разі послуху, використовуючи перевагу у фізичній силі над ОСОБА_7 змусив її стати на коліна, при цьому заломлюючи потерпілій праву руку, пригнітивши таким чином її волю до вчинення опору, примусив її до вступу з ним в оральний статевий акт без добровільної згоди потерпілої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 зняв із себе джинсові шорти, оголив свій статевий орган та насильно вступив з ОСОБА_7 в оральний статевий акт, тобто змусив її вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням його геніталій. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_6 оголив статеві органи ОСОБА_7 та вступив у статевий акт з потерпілою ОСОБА_7 , яка не давала згоду на здійснення з нею статевого акту.

25.07.2022 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

25.07.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.07.2022 року, постановою про визнання речовими доказами від 25.07.2022 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 25.07.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.07.2022 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 25.07.2022 року, відеозаписом.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до нетяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 152 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є нетяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Можливість підозрюваного ОСОБА_6 незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме її місце проживання та місце проживання її близьких родичів, що підтверджує можливість ОСОБА_6 схиляти потерпілу до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування.

25.07.2022 року до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява від потерпілої ОСОБА_7 , в якій вона просить обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, аргументуючи це тим, що вона боїться тиску та погроз зі сторони ОСОБА_6

26.07.2022 року під час проведення додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона вказала, що родичі ОСОБА_6 систематично телефонують до її близьких родичів, намагаючись отримати її контактні дані. ОСОБА_7 вказує, що боїться за своє життя та життя своїх рідних, оскільки ОСОБА_6 та його старший брат ОСОБА_10 Степан негативно характеризуються в смт. Печеніжин як агресивні, схильні до вчинення конфліктів та фізичних розправ, раніше вчиняли насильницькі злочини.

Аналогічним чином ОСОБА_6 зможе впливати ще на недопитаних по обставинах кримінального правопорушення свідків з приводу відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення з метою схилити їх до дачі завідомо неправдивих показань, так як з даними свідками потерпілий перебуває у дружніх відносинах та йому відоме їхнє місце проживання.

Також, ОСОБА_6 із урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із судовими експертами з метою схиляння їх до дачі неправдивого висновку, так як у вказаному кримінальному провадженні на даний час проводяться судово-медичні експертизи та заплановано проведення ще ряду судових експертиз, результати проведення яких можуть становити важливе значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Крім того, вироком Коломийського міськрайонного суду від 14.04.2016 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.122, ч. 2 ст.296 КК України.

Вищенаведене, дає наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 агресивний, схильний до вчинення умисних злочинів та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Викладене свідчить про те, що заявлені ризики наявні та обґрунтовані. Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_6 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі, не хворіє.

Враховуючи вищенаведені ризики обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не являється за можливе.
Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки останній вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак як тільки ОСОБА_10 буде звільнено з під-варти, останній одразу ж вчинить спробу втечі.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та вважають за необхідне клопотати перед судом про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 .
Підозрюваний ОСОБА_10 та захисник заперечили щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримали письмові заперечення посилаючись на небгрунтованість та недоведеність існування вказаних прокурором ризиків, що повідомлення про підозру є необгрунтованим та безпідставним, а посилання прокурора та слідчого на обгрунтованість згаданих ризиків є лише припущенням, що стороною обвинувачення не доведено застосування ОСОБА_6 насильства чи погроз відносно потерпілої, а також не доведено відсутність волі потерпілої в той час як поведінка потерпілої доводить відсутність будь-якого примусу підозрюваним по відношенню до неї, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв язки, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, хворіє хронічними захворюваннями, що підтверджується долученими випискою з історії хвороби № 12768/06 від 11.12.2006р. та випискою № 510 з медичної карти стаціонарного хворого 03.04.2017р. тому вважають за можливе обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
Згідно зі ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Окрім того, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Із матеріалів клопотання вбачається, що у СВ Коломийськуого РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0000480 відомості про яке внесені до ЄРДР - 25.07.2022 р. за ч.1 ст.152 КК України (а.с. 6).
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України про що 25.07.2022 останньому було повідомлено про підозру (а.с.52-53).
Аналізуючи надані слідчому судді докази з точки зору причетності до вчиненого правопорушення суд доходить висновку про наявність вагомих доказів, які вказують на можливу причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: протокол огляду місця події від 25.07.2022 р., постанова про визнання речовими доказами від 25.07.2022 р., протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 25.07.2022 р., протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2022 р., протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.07.2022 р., протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 25.07.2022 року, долученого в судовому засіданні та переглянутого відеозапису та інші матеріали у їх сукупності.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Прокурором та слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути їх без взяття його під варту, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Так, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На підтвердження наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілої та місце проживання її близьких родичів, що підтверджує можливість підозрюваного ОСОБА_10 схиляти потерпілу до зміни власних показань на його користь, що потерпіла вказала, що родичі ОСОБА_6 систематично телефонують до її близьких родичів, намагаючись отримати її контактні дані, що зафіксовано у протоколі додаткового допиту, що аналогічним чином підозрюваний ОСОБА_10 зможе впливати на ще недопитаних по обставинах кримінального правопорушення свідків з приводу відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення з метою схилити їх до дачі завідомо неправдивих показань, так як з даними свідками потерпілий перебуває у дружніх відносинах та йому відоме їхнє місце проживання.Також, підозрюваний із урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у позапроцесуальні відносини із судовими експертами з метою схиляння їх до дачі неправдивого висновку, так як у вказаному кримінальному провадженні на даний час проводяться судово-медичні експертизи та заплановано проведення ще ряд судових експертиз.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу немає, імовірно вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, може продовжити злочинну діяльність, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Крім того, зважаючи на наявність зазначених вище ризиків та те, що на даний час не проведено всіх слідчих дій з метою отримання належних та допустимих доказів, слідчий суддя вважає ці обставини такими, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також інші характеризуючи дані, які підтверджені наявними у справі доказами.
Згідно з вимогами ст.ст.178, 183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризики, на які посилається слідчий і прокурор, мають місце, враховуючи поведінку підозрюваного, який має реальну можливість переховуватися від слідчого чи суду, впливати на свідків та/або потерпілу з метою зміни ними показів, впливаті на експерта та спеціаліста. Беручи до уваги вищевикладене, сукупність вказаних фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є також істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч.4 цієї статті.
Однак, п.1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи із застосуванням насильства, обставини його імовірного вчинення, слідчий суддя вважає недоцільним визначити підозрюваному ОСОБА_10 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_10 фактично затриманий 25.07.2022 р. о 00:48 годині, що підтверджено протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.07.2022р. (а.с.28-29), а тому строк тримання під вартою слід обчислювати з часу фактичного затримання останнього.
Що стосується заперечень підозрюваного та його захисника, то суд вважає такі необгрунтованими та недоведеними.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів - по 22 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання - з 00:48 години 25 липня 2022 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Коломийську окружну прокуратуру Івано-Франківської області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.07.2022 о 09 год.30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1