Справа № 545/929/21
Провадження № 1-кп/545/66/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2022р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представник потерпілої особи, адвокат ОСОБА_4
розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000093 від 05.03.2021 р., по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні 1 неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , робітника ТОВ «Полімер», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого: ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Гр. ОСОБА_5 , 28.02.2021 р., близько 19 год 30 хв, перебуваючи на території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин з гр. ОСОБА_6 та керуючись раптово виниклим умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, наніс останній один удар відкритою долонею правої руки та один удар кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого потерпіла впала на землю.
Внаслідок протиправних дій гр. ОСОБА_5 потерпілій гр. ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин обличчя справа, які відповідно до висновку експерта № 209 від 17.03.2021 р. могли утворились дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками та кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді садна правого колінного суглобу, яке відповідно до висновку експерта № 209 від 17.03.2021 р. могло утворитись при падінні тіла на площину як з наданим прискоренням, так і без такого та кваліфікується як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.
Тілесні ушкодження обох груп утворились не менш ніж від 2-х кратної дії тупих обмежених предметів або при дії об такі.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерплій особі ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2ст.125 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав, підтвердив обставини інкримінованого правопорушення, а саме те, що він дійсно завдав потерпілій особі легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я. Цивільний позов потерпілої особи визнав в частині стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 10 000.00 грн. в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

У судовому засіданні потерпіла, гр. ОСОБА_6 при призначенні покарання обвинуваченому, просила призначити суворе покарання. Цивільнй позов із збільшеними вимогами підтримала в повному обсязі з підстав наведених у змісті позову.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є доведеною повністю і підтверджується показами свідків та матеріалами справи в їх сукупності, а саме:
-витягом з ЄДРДР номер к.п. 0000093 від 05.03.2021р.;
-дорученням про проведення досудового розслідування від 05.03.21р.;
-дорученням про проведення досудового розслідування від 12.03.21р.;
-дорученням про проведення досудового розслідування від 22.03.21р.;
-рапортом про отримання заяви від гр. ОСОБА_6 щодо отримання тілесних ушкоджень зареєстрованого 04.03.2021р.;
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 04.03.2021р.;
-
-протоколом допиту потерпілої особи, ОСОБА_6 від 05.03.2021р.;
-
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2021р.;
-постановою про проведення судово-медичної експертизи від 05.03.2021р.;
-висновком експерта № 209 від 17.03.2021р. судово-медичної експертизи потерпілої особи, гр. ОСОБА_6 ;
-постановою про проведення додаткової судово-медичної експертизи від 22.03.2021р.;
-додатковим висновком експерта № 281 від 24.03.2021р. судово-медичної експертизи потерпілої особи, ОСОБА_6 ;
-постановою про декваліфікацію дій з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України від 19.03.2021р.;
-характеризуючими матеріалами на гр. ОСОБА_7 ;
-повідомленням про підозру гр. ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України від 29.03.2021р.;
-
-розпискою про отримання копій матеріалів кримінального провадження гр. ОСОБА_5 від 29.03.2021р.;
-розпискою про отримання копій матеріалів кримінального провадження гр. ОСОБА_6 від 29.03.2021р.;
-розпискою гр. ОСОБА_5 про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування;
-

Також суд вважає, що в ході розгляду справи не було надано доказів, які б давали б підстави для визнання недопустимими наданих доказів у суді.

Таким чином, викладеними доказами вину гр. ОСОБА_5 у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведено, як на досудовому слідстві, так і в суді.

Проаналізувавши зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як завдання легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої особи ОСОБА_6 .

Обираючи покарання обвинуваченій особі, суд виходить із положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

За місцем перебування обвинувачений характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій особі, суд вважає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставина, які б обтяжують покарання - судом не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, особу обвинувачену ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про призначення йому покарання у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Обвинувачений працездатний, примусового лікування не потребує.

Потерпілою особою, ОСОБА_6 по справі заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 300000.00 грн та матеріальної шкоди на суму 12800.42 грн., а всього: 312800.42 грн.

Частиною 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або, іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має праві під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого.
У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майю громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Твердження потерпілої ОСОБА_6 щодо завдання їй матеріальної шкоди на суму 12800.42 грн у період часу 06.04.2021р. по 13.04.2021р., внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , які мале місце 28.02.2021р., спростовуються підсумком ВИСНОВКУ ЕКСПЕРТА Додаткового № 206 від 08.04.2022р., де вказано, що діагноз: «Субдуральна плащевидна гематома справа» при оцінці ступеню тяжкості до уваги не приймається (Згідно Наказу МОЗ України №6 від 17січня 1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». П.4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень «Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесних ушкоджень, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження... не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості.»), так як підекспертна хворіє на гіпертонічну хворобу з гіпертонічними кризами, про що переконливо свідчать консультації лікарів та дані «Протоколу операції 109 (036) від 06.04.21р. «Під тиском виділилося до 80см3, гематоми в рідкій частині, темного кольору...», який мається в «Медичній карті стаціонарного хворого №777 КП «ПЦРКЛ ПМР», де ОСОБА_6 знаходилась на стац. лікуванні з 05.04.21 по 06.04.21...», а також досить довгий період часу від подій 28.02.21р. до звернення до медичного закладу 05.04.22р, тому пов`язати утворення від 28.02.2021р. не представляється можливим.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 підтвердив дані обставини, що операція і лікування потнрпілої в період часу з 06.04.2021р. по 13.04.2021р., не повязані з подіями 28.02.2021р.

Інших доказів, щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до завдання матеріальної шкоди потерпілій особі, ОСОБА_6 до суду не надано.

Крім того, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу було завдано й відчутну моральну шкоду, яка полягає у спричиненні моральних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у моєму житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на- проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.
Наслідки перенесеної моральної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації життєвих перспектив і трудових планів, продуктивної сімейної самореалізації.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
У відповідності з ч. 1 ст. 1166 , ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, особа, яка своїми неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю завдала майнової чи моральної шкоди фізичній особі, зобов`язана її відшкодувати у повному обсязі.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами від 27.02.2009 р.) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за достатнє визнати, що 28.02.2021р. внаслідок протиправних дій гр. ОСОБА_5 , що полягало у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, потерпілій особі гр. ОСОБА_6 , було завдано моральну шкоду на суму 20000.00 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченого у межах заявлено цивільного позову на користь потерпілої.

В іншій частині вимоги цивільного позову, ОСОБА_6 , слід відмовити за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком чинності, запобіжні заходи щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2 ) завдану злочином моральну шкоду у розмірі 20 000.00 грн.

В іншій частині позовних вимог цивільного позову, ОСОБА_6 , відмовити за недоведеністю.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного через Полтавський районний суд на протязі 30 днів з моменту проголошення.

Суддя
Полтавського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1