Справа № 691/782/15-к
Номер провадження № 1-і/699/1/22
УХВАЛА

щодо запобіжного заходу

22.09.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

прокурора Биченка М.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Племяннікова Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000006 щодо обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК України,

установив:

19.09.2022 року до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області на підставі ухвали голови Черкаського апеляційного суду Сіренка Ю.В. від 15.09.2022 надійшли матеріали клопотання начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Биченка М.О. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому в кримінальному провадженні №0000006 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022 судову справу №691/782/15-к, провадження №1-і/699/1/22 передано до провадження судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Свитці С.Л.

Клопотання обгрунтоване тим, що органами досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 13 січня 2012 року близько 17 години 30 хвилин, керуючи автомобілем HUNDAI H1, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , рухаючись в с. Орловець Городищенського району Черкаської області в напрямку м. Кіровоград, на 180 км + 750 м автодороги Київ-Знам`янка, будучи не уважним під час керування транспортним засобом, не належним чином стежив за дорожнього обстановкою та відповідно не зреагувавши на її зміну у вигляді ожеледиці, чим легковажно розраховував на відвернення суспільно небезпечних наслідків, порушив пункт 2.3.6 Правил дорожнього руху України. В результаті даного порушення виник занос керованого ним автомобіля та ОСОБА_1 не справився з керуванням і перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки проїжджої частини автодороги, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху, тим самим допустив порушення розділу 34 п. 1.1. Правил дорожнього руху України та не переконавшись у створенні небезпеки іншим учасникам руху, змінивши напрямок руху керованого ним автомобіля, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним транспортним засобом ІVEKO TURBO DAILY державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди та самовпевненості дій ОСОБА_1 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, що супроводжуватись внутрішньо черевною кровотечею, які згідно висновку судово-медичного експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення Черкаського обласного бюро СМЕ за №44 від 13 березня 2012 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток верхньої третини лівої гомілки, які згідно зазначеного висновку судово-медичного експерта не є небезпечними для життя, як правило спричиняють тривалий розлад здоров`я і по цих ознаках відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_1 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст289 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

На даний час кримінальне провадження №0000006 перебуває у провадженні Городищенського районного суду Черкаської області.

У ході судового розгляду кримінального провадження ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року було оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_1 та надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі у судовому засіданні.

Ухвалою від 13 вересня 2019 року провадження у справі було відновлено для вирішення питання про проведення процесуальних дій, у зв`язку із наявністю інформації щодо перетину обвинуваченим державного кордону.

Ухвалою суду від 11 січня 2020 року, у зв`язку із надходженням інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23 жовтня 2019 року № 0.184-36815/0/15-19-вих про те, що дійсно виїхав за межі України 21 квітня 2019 року у пункті пропуску Ягодин, за клопотанням процесуального прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 червня 2020 року обрано обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який застосовано щодо ОСОБА_1 ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06.07.2021 і неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 28.07.2022, залишеною без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16.08.2022, щодо ОСОБА_1 продовжено застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів по 25.09.2022 включно.

Як вбачається з матеріалів клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, судді Городищенського районного суду Черненка В.О., у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000006, заявлено відвід, який станом на момент внесення прокурором вказаного клопотання не розглянуто, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Городищенського районного суду Черкаської області від 14.09.2022 призначення не відбулося.

Ухвалою голови Черкаського апеляційного суду Сіренка Ю.В. від 15.09.2022 матеріали вищевказаного клопотання передано на розгляд до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області.

Метою продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, існує надто великий ризик того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`яких запобіжних заходів, перебуваючи на волі, може продовжувати переховуватися від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, вчинити нові злочини, у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити, не вбачаючи підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_3 та його представник адвокат Хвостик О.І., будучи належно повідомленими про час і місце розгляду клопотання, до суду не прибули без пояснення причин неявки.

Їх неявка, відповідно до вимог ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду і вирішенню клопотання прокурора щодо продовження чи зміни обраного виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Захисник Племянніков Б.Д. подав до суду 22 вересня 2022 року заперечення на клопотання прокурора, яке обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні. Його підзахисний ніколи не переховувався від суду, а непорозуміння з виїздом за кордон у зв`язку із працевлаштуванням не можливо розцінювати як ризик переховуватись від суду.

Крім того, просив суд вважати безпідставним твердження прокурора щодо ризику вчинити обвинуваченим ОСОБА_1 інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Також захисник обвинуваченого просив суду врахувати, що соціальні зв`язки ОСОБА_1 є сталими та тісними, оскільки останній має на утриманні малолітню доньку 2010 року народження, та його позитивну характеристику

За таких обставин просив суд змінити ОСОБА_1 запобіжний захід на більш м`який особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_1 підтримав свого захисника, пояснив, що причетність до вчинення інкримінованих йому дій визнає частково. До нього дійсно була застосована екстрадиція із Республіки Польща в межах цього кримінального провадження. На утриманні він має дитину одинадцяти років та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вислухавши клопотання щодо продовження запобіжного заходу, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, думку захисника та обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України одними із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою вказаної статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд, зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Станом на 22 вересня 2022 року судовий розгляд у кримінальному провадженні не закінчений, а тому виникла необхідність щодо вирішення питання про продовження дії обраного раніше запобіжного заходу.

Суд вбачає, що ОСОБА_1 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2.ст.286 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді від трьох до восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В судовому засіданні встановлено, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_1 може переховуватися від суду з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, оскільки раніше він ухилився від суду та перебував у міжнародному розшуку, у зв`язку з чим до нього була застосована процедура екстрадиції.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, не зважаючи на наявність у нього соціального зв`язку (сім`я, в якій є неповнолітня дитина) приходжу до висновку, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить запобігання переховування обвинуваченого від суду на час судового розгляду кримінального провадження.

Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Крім того, суд бере до уваги надані захистом документи про неодноразові звернення обвинуваченого за місцем утримання до лікарів з приводу незадовільного стану його здоров`я. Разом з тим у суду відсутні відомості, які вказували б на наявність в останнього хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_1 запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки вважає, що це не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1 ч.1ст.177 КПК України,з урахуванням попередньої процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин приходжу до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити, а строк тримання обвинуваченого під вартою продовжити, залишивши без задоволення клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, суд вважає необхідним, визначити розмір застави в сумі відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, яка відповідає 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України. За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до суду.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179-183, 193, 194, 199, 331, 394, 395 КПК України,

Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника Племяннікова Б.Д. та обвинуваченого ОСОБА_1 щодо обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора Биченка М.О. щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя (відповідно до обвинувального акту) АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, строком на шістдесят днів, тобто по 20 листопада 2022 року включно, про що оголосити йому негайно під розписку.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_1 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 150 480 грн. 00 коп.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний розрахунковий рахунок № UA0003652, код банку отримувача (МФО): 820172, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26261092, банк отримувача: ДКСУ у м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави ОСОБА_1 згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.09.2022 року».

За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклик до суду.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20 листопада 2022 року року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду негайно вручити обвинуваченому після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскарженою до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_1 в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя Свитка С.Л.