ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження № 00102723 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.07.2022 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

26.06.2007 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.263 КК України до штрафу у розмірі 600 гривень;
08.11.2007 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.321 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
29.10.2008 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.307, ст.69, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнений умовно-достроково 05.10.2010, не відбутий строк 1 рік 10 днів;
09.02.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.309, ч.1 ст.190, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;
15.05.2012 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений умовно-достроково 30.05.2014, не відбутий строк 7 місяців 27 днів;
09.12.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
14.02.2017 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
15.05.2019 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.3 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.05.2019 року в залі суду;
01.06.2020 р. Заводським районним судом м. Миколаєва від за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
24.12.2020 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі
24.02.2021 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)
захисник ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити новий вирок, у вступній частині якого виключити посилання на засудження ОСОБА_6 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020 р. й зазначити про засудження вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2020 р. за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2021р. остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2020 р. виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін. В ході апеляційного розгляду повторно дослідити дані, що характеризують обвинуваченого, та відомості щодо його судимості.
Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання за цим вироком менш суворого покарання за вироками Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2021 та Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає оскаржуваний вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що судом першої інстанції було допущено помилки при встановлені анкетних відомостей щодо обвинуваченого, що призвели до неправильного призначення покарання за сукупністю злочинів.
Вказує, що покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020 р., скасованого судом апеляційної інстанції, не можно було враховувати при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення вироку, остаточне покарання повинно було бути призначеним із врахуванням вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2020 р., який належить виконувати самостійно.
Також прокурор вважає, що судом не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 неодноразово судимий (починаючи з 2007 року 11 разів) за вчинення в тому числі і корисливих злочинів, При цьому до нього застосовувалися звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, проте жоден не досяг своєї мети, а обвинувачений належних висновків не зробив.
Зауважує, що судом не прийнято до уваги і належним чином не оцінено той факт, що ОСОБА_6 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби, що також свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого і небажання ставати на шлях виправлення.

Не погоджується прокурор із позицією суду про визнання обставино, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття у скоєному. Посилаючись на постанову пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. та на постанови Верховного Суду, прокурор зауважує, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки. Матеріали справи доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувались до нього з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив злочини проти власності. Матеріальну шкоду, спричинену потерпілим, не відшкодував, вибачення не попросив.

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд не вмотивував у вироку, яким чином пом`якшуюча обставина та дані про особу обвинуваченого знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дають підстави суду для призначення йому покарання, наближеного до мінімальних меж, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, та застосування найбільш сприятливого принципу призначення покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 26.07.2019 о 11:16 год. ОСОБА_6 діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного власного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «Watsons», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 35 умисно таємно викрав майно належне ТОВ «ДЦ Україна», а саме: крем для рук «Garnier» в кількості 1 шт. вартістю 51,37 грн.; шампунь «Gliss Kur» в кількості 1шт. вартістю 53,93 грн.; тример електричний «Veet» в кількості 1 шт. вартістю 446,84 грн., заподіявши матеріальний збиток на загальну суму 552,14 грн.

Після чого, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток потерпілому ТОВ «ДЦ Україна» на загальну суму 552,14 грн.
Крім того, 01.08.2019 о 09:44 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного власного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул.Космонавтів, 81/2, умисно таємно викрав належне ТОВ «РУШ» майно, а саме: шампунь-кондиціонер «Head&Shoulders» 2в1 для гладкого та шовковистого волосся, об`ємом 400 мл., в кількості 2 штук вартістю 68,46 грн. за одиницю, всього на суму 136,92 грн.; туш для вій «Maybelline The Colosal Big Shot Volum Express Mascara» заряд об`єму, екстра чорна об`ємом 9,5 мл. в кількості 1 шт. вартістю 136,88 грн.; туш для вій «Maybelline Colosal Volum Express Smoky Eyes» в кількості 1 шт. вартістю 116,49 грн.; туш для вій «Maybelline Total Temptation» чорна, об`ємом 9,5 мл. в кількості 1 шт. вартістю 147,37 грн.; бальзам після гоління «Nivea» чоловічий, освіжаючий, об`ємом 100 мл. в кількості 1 шт. вартістю 81,90 грн.; лосьйон після гоління «Nivea» чоловічий, ультра антибактеріальний ефект, об`ємом 100 мл. в кількості 1 шт., вартістю 109,55 грн., заподіявши матеріальний збиток на загальну суму 729,11 грн.
Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток потерпілому ТОВ «РУШ» на загальну суму 729,11 грн.
Крім того, 22.06.2019 о 16:00 годині ОСОБА_6 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного власного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_9 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , умисно таємно викрав майно належне потерпілому ФОП « ОСОБА_9 », а саме: Раl мило 90 г. мигдаль/камелія розкіш олій вартістю 13,70 грн.; Johnsons мило папайя 125 гр. Vita Rich вартістю 19,60 грн.; шампунь H&Sh 200 мл., 2 в 1 основний догляд вартістю 54,80 грн.; шампунь H&Sh 200 мл., 2 в 1 Енергія океану , вартістю 54,80 грн.; Old Spise стік Wolfthorn 50 мл. * 6 вартістю 60,90 грн.; Old Spise стік Bearglove 50 мл. * 6 вартістю 60,90 гривень; Nivea стік жіночій відчуття ніжності 40 мл. 83765 * 18 вартістю 54,60 грн.; Nivea стік Clear.д. черн/біл. жін 40 мл. 82236 * 18 вартістю 54,60 грн., всього на загальну суму 373,90 грн.

Після чого, ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд спричинивши потерпілій стороні ФОП « ОСОБА_9 » матеріальний збиток на суму 373,90 грн.
Крім того, 02.07.2019, о 11:40 годині, ОСОБА_6 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного власного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «33м2», який розташований за адресою: Миколаїв, проспект Центральний, 261/1 умисно таємно викрав майно належне потерпілому ТОВ «МАКСИ ТРЕЙД», а саме: електричний ручний інструмент «Рубанок електричний TRITION TOOLS ТРЭ-850», вартістю 1256, 99 грн.

Після чого, виконавши усі дії для доведення злочину до кінця, ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «МАКСИ ТРЕНД» матеріальний збиток на загальну суму 1256,99 грн.
Також, 10.08.2019, о 15:35 годині, ОСОБА_6 , діючи повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Ева» ТОВ «РУШ», розташованому за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 21/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно із торгівельного залу зазначеного магазину, умисно таємно викрав майно вказаного магазину, а саме: шампунь «Head&Shoulders» 400 мл. для гладкого волосся - 1 шт., вартістю 68,50 грн.;шампунь «Head&Shoulders» 400 мл. для нормального та жирного волосся - 2 шт., вартістю 68,50 грн. кожен, загальною вартістю 137,00 грн.; шампунь «Head&Shoulders» 400 мл. енергія океану - 1 шт., вартістю 68,50 грн.; шампунь «Head&Shoulders» 400 мл. цитрусова свіжість - 1 шт., вартістю 68,50 грн., чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 342,50 грн..

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальний збиток ТОВ «РУШ» на загальну суму 342,50 грн.
Також, 19.08.2019, о 13:00 годині, ОСОБА_6 , діючи повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Ева» ТОВ «РУШ», розташованому за адресою: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 26/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, із торгівельного залу зазначеного магазину, умисно таємно викрав майно магазину, а саме: чоловічу туалетну воду «Версаче Пур ОМ», об`ємом 100 мл. - 1 шт., вартістю 860,86 грн.; молочко для інтенсивного догляду для шкіри «Гарньєр Скін» - 2 шт., вартістю 77,29 грн. кожна, загальною вартістю 154,58 грн., які належать ТОВ «РУШ», а всього на загальну суму 1015,44 грн.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальний збиток потерпілому ТОВ «РУШ» на загальну суму 1015,44 грн..
Крім того, 14.11.2019, о 12:40 годині, ОСОБА_6 , діючи повторно, знаходячись в приміщенні магазину «Ева» ТОВ «РУШ», розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/4, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, із торгівельного залу зазначеного магазину, умисно таємно викрав майно магазину, а саме: шампунь «Кліа проти лупи. Відновлення пошкодженого та фарбованого волосся» 400 мл.- 2 шт., вартістю 77,89 грн. кожен, разом на загальну суму 155,78 грн.; шампунь «Кліа проти лупи. Захист від випадіння волосся» 400 мл. - 1 шт. вартістю 74,89 грн., чим чинив матеріальний збиток на загальну суму 230,67 гривень.
Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальний збиток потерпілому ТОВ «РУШ» на загальну суму 230,67 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, є вірною і прокурором не оспорюється.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 404 КПК України законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, в частині призначення покарання, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Судом першої інстанції не дотримано в повній мірі зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_6 та призначено покарання, яке не відповідає ступені тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, даних, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні корисливі злочини, не працює, має не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимості, перебуває на обліку з приводу зловживання наркотичним засобами, має постійне місце проживання, одруженого та маючого на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та обставини, що обтяжує покарання -рецидив злочину, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, розмір покарання, визначений судом у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі є явно несправедливим через м`якість.
Так, поза увагою суду залишились дані щодо особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий (починаючи з 2007 року 11 разів) за вчинення в тому числі і корисливих злочинів. При цьому до нього застосовувалися звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, проте, жоден із заходів впливу, які до ОСОБА_6 застосовувались, не досяг своєї мети, а обвинувачений належних висновків не зробив, знову продовжив свою злочинну діяльність.
Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що обвинувачений ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість, шляхом вчинення корисливих злочинів, задовольняє свої матеріальні потреби, що також свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого і небажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, апеляційний суд вважає вірним посилання прокурора на те, що відсутня обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме щире каяття.
Відповідно до висновку щодо застосування норми права, викладеного у поставі Верховного Суду від 30.10.2018р. у справі №559/1037/16-к щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Із матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності у ОСОБА_6 належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалася. Натомість, матеріали справи доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувались до нього з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_6 , через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив ряд крадіжок чужого майна, матеріальну шкоду, спричинену потерпілим, не відшкодував, вибачення не попросив.
Тому призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України в межах наближених до мінімальних, передбачених санкцією цієї норми закону, є помилковим, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, таке покарання не буде сприяти виправленню обвинуваченого.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України більш суворе покарання у виді позбавлення волі.
На думку апеляційного суду, за встановлених обставин таке покарання відповідає особі обвинуваченого, є необхідним, справедливим й достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо допущення помилки судом першої інстанції при встановлені анкетних відомостей щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , що призвело до неправильного призначення покарання за сукупністю злочинів.
Так, вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020 р. було скасовано ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.06.2020 року й призначено новий розгляд в суді першої інстанції, а отже його врахування при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів є помилковим.
Також судом першої інстанції не було враховано при призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2020 р.
За таких обставин, при ухваленні нового вироку, слід виключити з оскаржуваного вироку посилання на засудження ОСОБА_6 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020 р., а при призначенні остаточного покарання слід врахувати вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2020 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України і який належить виконувати самостійно.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку у цій частині, у відповідності до положень ст. 409, 414, 420 КПК України.
Керуючись ст.405, 407, 409, 414, 420, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2021р. остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва щодо ОСОБА_6 від 01.06.2020 р. виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили з 13.09.2022 року.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.12.2019 р. по 12.09.2022 року включно.
Виключити з вироку посилання на засудження ОСОБА_6 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2020 р.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді