Номер провадження: 11-кп/813/550/22
Справа № 522/9003/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 у кримінальному провадженні №0001464, внесеному до ЄРДР 13.03.2018, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження №0001464 від 13.03.2018 відносно ОСОБА_8 .
Ухвалою також вирішено питання щодо процесуальних витрат.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що з часу вчинення злочину минуло більше 4 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 106 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_7 не оспорюючи в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, вважає, що рішення підлягає зміні в частині вирішення питання щодо судових витрат, оскільки суд не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, та не мав права стягувати з ОСОБА_8 на користь держави витрати, а саме за проведення експертизи в розмірі 10362 гривні 16 копійок.
Доводи обґрунтовує тим, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку та залучення експерта безпосередньо обвинуваченим.
Просить ухвалу суду змінити в частині вирішення питання щодо судових витрат та змінити або виключити з ухвали мотив «таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 366 КК України складання та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей».

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадженнястороною захисту не оспорюється, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Щодо доводів захисника про безпідставне стягнення з процесуальних витрат з ОСОБА_8 , то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у статтях 285-289 КПК.

Так, відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Частиною 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрито на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи захисника з приводу відсутності підстав для сплати ОСОБА_8 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо неї на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз та витрати на надання потерпілому правової допомоги.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №449/1689/19.

Твердження захисника у касаційній скарзі про те, що висновки апеляційного суду у частині необхідності стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат не узгоджуються з правовим висновком зазначеним в ухвалі Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 758/2420/17 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказане рішення ухвалено судом касаційної інстанції з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від встановлених обставин у даному кримінальному провадженні.

Також колегія суддів не вбачає підстав для зміни мотивувальної частини судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2021, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закрито кримінальне провадження №0001464, внесеному до ЄРДР 13.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4