Справа № 545/2026/22
Провадження № 1-в/545/613/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Харкова, за національністю українець, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого. До арешту проживав: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 14.12.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст.190 ч.1, 289 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 2) 01.11.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 2 років 1 місяці позбавлення волі; 3) 16.02.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 24.01.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі; 5) 16.02.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 21.08.2017 року Комінтернівським районним судом м.Харків за ст.ст.15 ч.3-289 ч.2, 70 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

засудженого: 11.03.2019 року Комінтернівським районним судом м.Харків за ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харків від 21.08.2017 року та остаточно призначити покарання у вигляді на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд подання прохав провести без його участі.

Представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» подав заяву до суду, в якій прохав подання розглядати без його участі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення подання заперечив.

Суд, врахувавши думки прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, проходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджений 11.03.2019 року Комінтернівським районним судом м.Харків за ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харків від 21.08.2017 року та остаточно призначити покарання у вигляді на строк 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання 23.03.2020 року, кінець строку відбування покарання 23.03.2023 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.09.2018 року.
Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», характеризувався негативно за порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності сім разів, дисциплінарне стягнення погашені у встановленому законом порядку, до праці не залучався.
З 16.04.2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, три заохочення, стягнень не має.
Працевлаштований до промислової зони установи, на дільниці з виготовлення складових до велосипеда у цеху №2, до праці ставиться посередньо.
В скоєному у злочині розкаюється, провину визнає.
За вироком суду має процесуальні витрати в сумі 3003 грн. 00 коп. до відшкодування позову ставиться байдуже.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, поведінка засудженого не була стабільно позитивною протягом всього строку відбування покарання, враховуючи, що засуджений має сім стягнень, а тому ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_4 за час відбування покарання не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, а відтак в задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.
Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1