Справа № 308/7382/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/612/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши дистанційно у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в режимі відеоконференції з Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року у кримінальному проваджені № 00004320 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нове Давидково, Мукачівського району, мешканки АДРЕСА_1 , заміжньої, з вищою освітою, громадянки України, раніше не судимої,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

встановила:

Прокурор та захисник обвинуваченої подали апеляційні скарги на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочинів та призначено покарання:

-за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 3 років обмеження волі,

-за ч.3 ст. 358 КК України (із змінами від 11 червня 2009 року) у виді 2 років обмеження волі.

Згідно з вимогами ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим злочином менш суворого призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання, а кримінальну справу закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов НУБіП України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України майнову шкоду в розмірі 11616 (одинадцять тисяч шістсот шістнадцять грн.) 78 коп.

Захисник адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити з підстав, передбачених п.3 ч. 1 ст.284 КПК України. Вважає вирок незаконним, необгрунтованим через неповноту судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції за наявності підстав для закриття кримінального провадження за п.п.2, 3 ч.1 ст. 284 КПК України цього не вчинив.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про визнання доказів недопустимими та не надано жодної оцінки діям нотаріуса ОСОБА_12 , по факту розголошення останньою нотаріальної таємниці, без згоди клієнта.

Крім того в ході судового розгляду з`ясовано, що відносно ОСОБА_7 було порушено кримінальне провадження № 00004320 від 03.10.2013 за вчинення нею злочинів за ч.3, ч.1 ст. 190 КК України, яке бере початок у 2011 році коли було порушено кримінальну справу № 21010011, за ч.1,3 ст. 358 КК України по факту підробки та використання невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» виданого на ім`я ОСОБА_7 . Однак 04.05.2011 Мукачівським міськрайонним судом було винесено постанову про скасування постанови про порушення кримінальної справи № 21010011 мотивуючи тим, що не можна стверджувати сам факт підробки диплому та його використання за умови відсутності оригіналу або засвідченої копії в матеріалах справи.

У зв`язку з порушенням повторної кримінальної справи № 21014212 за ч.1 ст. 358 КК України, а в подальшому 03.01.2013 у ЄРДР за № 000042 були перенесені відомості цієї справи та розпочато досудове розслідування, яке 03.10.2013 було зареєстровано в ЄРДР за № 00004320 відносно ОСОБА_7 , якій 22.01.2014 вручено підозру за ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України. Докази, які були використані в цьому провадженні були слідчою вилучені з окремого кримінального провадження і по цьому проваджені порушено ряд вимог передбачених КПК щодо досудового розслідування. Зокрема ряд дій було проведено без дозволу суду, враховано показання свідка, яка у подальшому визнана підозрюваною чи обвинуваченою у цьому провадженні. У ОСОБА_7 , як у свідка відбирали для почеркознавчої експертизи взірці підпису. У судовому засіданні не було чітко вказано джерело з якого стало відомо що ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення, а також не вказано ознаки диплому та чи існує даний диплом зараз. Все це є підставами для закриття кримінального провадження.

Даний вирок оскаржив прокурор, який просить оскаржуваний вирок в частині закриття кримінального провадження змінити, виключити з резолютивної частині вироку формулювання «закрити кримінальну справу», в іншій частині вирок залишити без змін. Вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Апелянт зазначає, що фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 ним не оспорюються так, як вони знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Однак при призначенні покарання суд першої інстанції на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнив засуджену ОСОБА_7 від призначеного покарання, а кримінальну справу закрив у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що не є вірним та не відповідає вимогам ст. 49,74 КК України. На підставі вимог ст.74 КК України засуджену звільняють від покарання але кримінальне провадження закриттю не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 17.02.2009, в АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків від вчинюваних нею дій та бажаючи їх настання, заздалегідь знаючи, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка зі спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я є підробленим, оскільки згідно листа першого проректора Львівського національного університету ім. І.Франка, ОСОБА_13 - ОСОБА_7 , навчання у вказаному навчальному закладі в період з 1993 - 1997 роках не проходила і диплому серії НОМЕР_1 від 15.02.1997, не отримувала, з метою нотаріального посвідчення копії диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка зі спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я, надала його оригінал приватному нотаріусу Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , про що було здійснено відповідний запис нотаріусом в Реєстрі нотаріальних дій.

Підтвердження факту подачі ОСОБА_7 вищевказаного диплому, що не відповідає його дійсності, та отримання нею засвідченої копії посвідчувального документу, досліджено та встановлено висновками судово-почеркознавчих експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області за №15/366 від 27.06.2013, та №15/367 від 29.06.2013, згідно яких рукописний запис «Балаж» та підпис у колонці 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» під номером нотаріальної дії №713, 714 на аркуші 70 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , виконані ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії, в лютому 2009 року, в АДРЕСА_3 , - ОСОБА_7 , з метою отримання наукового ступеню кандидата економічних наук із спеціальністю « Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків від вчинюваних нею дій та бажаючи їх настання, заздалегідь знаючи, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я, є підробленим, подала вищевказаний диплом до спеціалізованої вченої ради здобувача наукового ступеня, в результаті чого була допущена до захисту дисертації.

У подальшому, ОСОБА_7 реалізуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне отримання наукового ступеню, 18.11.2009, в присутності атестаційної комісії, підтвердила достовірність поданих нею документів, а саме отримання нею диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» на її ім`я, в результаті чого захистила підготовлену нею кандидатську дисертацію на тему «Регіональні особливості проблеми екологізації сільськогосподарського землекористування», в наслідок чого отримала диплом кандидата наук України серії НОМЕР_2 за спеціальністю «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» з присвоєнням наукового ступеню «Кандидат економічних наук».

Крім цього, у лютому 2009 року ОСОБА_7 підроблений диплом серії НОМЕР_1 від 15.02.1997, з набутою спеціальністю «Економіка підприємства» подала до Вищої атестаційної комісії України, у результаті чого була допущена до захисту дисертації, та 18.11.2009, отримала диплом кандидата наук України серії НОМЕР_2 за спеціальністю «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» з присвоєнням наукового ступеню «Кандидат економічних наук».

На підставі вищевказаного диплому та присвоєному науковому ступеню, ОСОБА_7 у період з 2010 року по 30 серпня 2013 року, діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, незаконно заволоділа згідно проведеного нарахування, доплату за науковий ступінь кандидата економічних наук у розмірі 15 відсотків ставки заробітної плати, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298.

Згідно довідки головного державного фінансового інспектора Мукачівської ОДФІ ОСОБА_14 було встановлено, що відповідно до штатних розписів за період з 2010 року по 30 серпня 2013 року ОСОБА_7 було нараховано та виплачено грошові кошти за науковий ступінь кандидата економічних наук в розмірі 11 616 гривень 78 копійок, які належать адміністрації ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж», і які остання витратила на власні потреби.

У результаті шахрайських дій ОСОБА_7 , адміністрації ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж» було заподіяно матеріальну шкоду на суму 11 616 гривень 78 копійок.

Заслухавши виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення та заперечення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення обвинуваченої та її захисника про задоволення апеляційної скарги сторони захисту та заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинила шахрайство та використала підроблений документ, повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення нетяжких злочинів, особу винної яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65, 50 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає, як і не вбачає підст ав для закриття провадження.

Виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

У цьому провадженні суд першої не в повній мірі врахували наведені вище положення закону, а саме безпідставно застосував п.1 ч.2 ст.284 КПК України та закрив кримінальне провадження, оскільки судом було звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а не звільнено від відповідальності.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції засуджена не заявляла клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а сторона захисту стверджувала про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, а тому у суду першої інстанції були всі підстави для звільнення ОСОБА_7 , від покарання за злочини, передбачені ч. 1 ст. 190, ч.3 ст.358 КК України, який був їй призначений судом першої інстанції .

Що стосуєть покликань захисника обвинувачено про те, що нотаріусом без дозволу особи було надано інформацію про нотаріально завірений документ то у вироку суду першої інстанції є покликання на на наступне.

Відповідно до ст.8 ч.8 Закону України «Про нотаріат», довідки про вчиненні нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом 10 робочих днів на вимогу органів досудового розслідування, 07.11.2012 слідчим в ході проведення досудового розслідування приватному нотаріусу Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 направлено запит № 5/2840, з вимогою надати інформацію, чи здійснювалося нею засвідчення копії диплому виданого Львівським Національним Університетом 15.07.1997 , серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_7 у період часу з 2008 року по січень 2009 р. (т.1 а.с. 148).

24.01.2013, № 14/01-16, згідно відповіді на запит приватним нотаріусом ОСОБА_12 надано інформацію про те, що 17.02.2009, за реєстром № 713 нею було засвідчено вірність копії диплому серії НОМЕР_1 від 15.02.1997 року Львівського Державного Університету, який подано власноруч ОСОБА_7 , а також додано відповідно засвідченні підписом та печаткою дві копії з журналу реєстрації вчинення нотаріальних дій (т.1 а.с.150).

Відповідно дії нотаріуса відповідали вимогам Закону України «Про наторіат» та були вчинені в межах досудового розслідування кримінального провадження порушеного стосовно ОСОБА_7 . Відтак покликання апелянта щодо недопустимості доказів, а саме надану нотаріусом інформацію стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 є безпідставними.

Крім того не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції покликання захисника стосовно того, що досудовим слідством було вчинено ряд порушень під час досудового розслідування і що не було вказано ознак диплому та інформації по ньому.

Досудове розслідування стосовно ОСОБА_7 було порушено згідно вимог Кримінально-процесуального кодексу України який діяв до 2012 року та була винесена постанова про порушення кримінальної справи № 21014212 від 26.03.2012 року. У зв`язку із введенням нового Кримінального процесуального кодексу України кримінальні справи порушені до листопада 2012 року та не завершені були приведенні у відповідність до чинного законодавства та відомості про них були внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань. Відтак дії працівників поліції щодо долучення до нових кримінальних проваджень доказів, здобутих під час досудового розслідування, є правомірними, а такі документи є чинними. Вимоги по збиранню доказів та їх оформленню у старому та новому КПК дещо відрізняються, однак судом апеляційної інстанції не здобуто доказів їх недостовірності чи отримання таких з порушенням чинних законодавств на момент їх вчинення.

У матеріалах справи є постанова про вилучення з матеріалів кримінального провадження процесуальних документів від 05.11.2013 р., де в резолютивній частині зазначено про вилучення в оригіналі процесуальних документів з матеріалів кримінального провадження № 000042 за ознаками кримінального правопорушення ч.1 ст. 358 КК України та долучення до кримінального провадження № 0004320 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України. Серед документів фігурує копія диплому серії НОМЕР_1 , який є предметом розгляду даної справи. (а.с.132-137 т.1). Відповідно оригінал диплому повинен бути у ОСОБА_7 .

Крім того по справі була винесена постанова від 16.03.2011 про визнання речовими доказами матеріали атестаційної справи ОСОБА_7 - здобувача наукового ступеня кандидата економічних наук за спеціальністю 08.00.05 розвиток продуктивних сил і регіональна економіка,в яких були зібрані надані ОСОБА_7 документи (а.с.145-146 т.1).

У кримінальному проваджені та у вироку суду першої інстанції є дані про диплом, оригінал якого був наданий ОСОБА_7 нотаріусу для здійснення нотаріального посвідчення копії диплому. Про це є відповідний запис здійснений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 в Реєстрі нотаріальних дій. Підтвердження факту подачі ОСОБА_7 диплому серії НОМЕР_1 від 15.02.1997, який не відповідає його дійсності, та отримання нею засвідченої копії посвідчувального документу, досліджено та встановлено висновками судово-почеркознавчих експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області за №15/366 від 27.06.2013, та №15/367 від 29.06.2013, згідно яких рукописний запис «Балаж» та підпис у колонці 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» під номером нотаріальної дії №713, 714 на аркуші 70 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , виконані ОСОБА_7 .

Крім того у справі наявний лист відповідь з Львівського НУ ім. І.Франка за № 36/5/23083 від 05.12.2013, а саме архівна довідка про те, що ОСОБА_7 не завершувала навчання у Львівському НУ ім. І.Франка та не отримувала диплом серії НОМЕР_1 від 15.02.1997 року. Вона була зарахована студентом правничого факультету заочної форми навчання Інституту післядипломної освіти та отримала диплом з присвоєнням відповідної до профілю кваліфікації «юрист» (Наказ ректора №308 від 18.02.2009) (а.с.162 т.1).

Обвинувачена ОСОБА_7 повідомила, що змінила прізвище з Балаж на Кабацій, однак в матеріалах справи документального підтвердження цьому немає. У наявності є лише ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 оформлений 02.10.2020 року (а.с.143 т.2) та власноруч написана розписка в суді апеляційної інстанції від 03.12.2020 про отримання копії пам`ятки ОСОБА_10 (а.с.157 т.2).

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, свої висновки обґрунтував належними дослідженими доказами у відповідності до чинного законодавства.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розглядів справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення є зокрема застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив вирок з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема у резолютивній частині вироку при звільненні обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності безпідставно зазначив закриття кримінальної справи.

З врахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме закриття провадження у справі, що є безумовною підставою для зміни вироку суду в цій частині.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 , яку засуджено за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі та на підставі ч.5 ст.74 КК України звільнено від призначеного покарання, а кримінальну справу закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 , формулювання « кримінальну справу закрити».

Вважати правильним формулювання: «На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності».

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: