Справа № 127/9564/17
Провадження №11-кп/801/116/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, працював до затримання охоронником в ТОВ «ВЗПВ «Вінтар», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України з призначенням йому покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.01.2017 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 41 764 (сорок одна тисяча сімсот шістдесят чотири) грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 процесуальні витрати в сумі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України судово-біологічних експертиз № 29 від 21.04.2017, № 30 від 21.04.2017; судово-дактилоскопічних експертиз № 44-Д від 21.02.2017, № 42-Д від 09.02.2017 в сумі 14596 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн. 23 коп.
Скасовано арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2017, на нерухоме майно 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 .
Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 15.01.2017 близько 21 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_12 , який виник між ними з приводу несвоєчасної оплати ОСОБА_12 грошових коштів за проживання в кімнаті, яку останній у нього винаймав, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 .
Реалізуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі квартири за вказаною адресою, діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи що посягає на життя іншої особи та бажаючи цього, під час конфлікту, схватив до рук кухонного ножа, який знаходився у квартирі та тримаючи його у правій руці, наніс потерпілому один удар в його грудну клітку справа в область 6 міжребір`я, спричинивши йому сліпе непроникаюче колото-різане поранення. Після спричинення вказаного непроникаючого поранення ОСОБА_12 , між ОСОБА_7 та потерпілим, який намагався захищатися, в приміщенні коридору виникла бійка, під час якої ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, кухонним ножем, який він тримав у правій руці наніс потерпілому ще один удар, який був спрямований в грудну клітку зліва в область 4 міжребір`я, спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення з ушкодженням серця, від якого ОСОБА_12 впав на підлогу та втратив свідомість.
Близько 21 години 30 хвилин 15.01.2017 ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які проживають за вищевказаною адресою, зайшли до квартири та на підлозі в коридорі виявили ОСОБА_12 , який лежав без свідомості з колото-різаними пораненнями в області грудей. Після цього, ОСОБА_14 з мобільного телефону викликав лікарів швидкої медичної допомоги, які відвезли ОСОБА_12 у Вінницьку обласну клінічну лікарню ім. М.І. Пирогова, де, не дивлячись на вжиті щодо останнього реанімаційні заходи, спрямовані на врятування його життя, помер о 23 годині 40 хвилин 15.01.2017.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 № 52 від 22.02.2017 виявлено: проникаюче поранення грудей з пошкодженням серця, нижньої долі легені, малокрів`я внутрішніх органів; сліпе непроникаюче в грудну порожнину поранення грудей, садна шиї. Ушкодження у ОСОБА_12 спричиненні від дії гострого колючо-ріжучого предмету, по типу ножа, який мав однобічну заточку, гостре лезо та обушок, можливо 15.01.2017. Смерть ОСОБА_12 настала від проникаючого поранення грудей з ушкодженням серця та лівої легені, яке ускладнилося гострою масивною крововтратою. Проникаюче поранення грудей з ушкодженням серця та лівої легені у ОСОБА_12 мало ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Сліпе непроникаюче в грудну порожнину поранення грудей, садна шиї у ОСОБА_12 мали ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Згідно медичної картки № 759 стаціонарного хворого обласної клінічної лікарні ім. Пирогова смерть ОСОБА_12 наступила 15.01.2017 в 23.40 годин, тобто через певний проміжок часу, після заподіяння йому проникаючого колото-різаного пораненні грудної клітки. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 ушкоджень, які б свідчили про боротьбу чи самозахист не виявлено. Після спричинення проникаючого-поранення грудей з ушкодженням серця ОСОБА_12 на протязі нетривалого проміжку часу, який вимірюється декількома хвилинами міг здійснювати активні цілеспрямовані дії (бігати, ходити, повзти, наносити удари, тощо). При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 соматичних захворювань не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 1,2 %. Така концентрація алкоголю в крові згідно орієнтировочної таблиці у живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ст. 118 КК України та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією даної статті, а цивільний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на ОСОБА_7 було здійснено напад двома особами, які задавали йому тілесні ушкодження небезпечними для життя предметами бітами, а тому він сприймав це як реальну загрозу та захищався.

Крім того, з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 ознайомився поверхово, менше двох годин та без свого захисника. На стадії завершення досудового розслідування було залучено на окрему процесуальну дію іншого захисника, що призвело до порушення права на захист обвинуваченого.

Скаргу на визнання протиправною постанову слідчого на залучення захисника на окрему процесуальну дію суд першої інстанції залишив поза увагою.

Суд всупереч клопотання сторони захисту не допитав свідка ОСОБА_15 лікаря, який надавав медичну допомогу потерпілому та безпідставно відмовив у проведенні одночасного допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 стосовно розбіжностей у їх показах.

Також зазначив, що призначене ОСОБА_7 покарання є надмірно суворим, зважаючи на те, що його підзахисний раніше не судимий, позитивно характеризується та веде активне громадське життя. Наголошує, що суд безпідставно зазначив про невизнання вини ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений не в повній мірі пам`ятає обставини внаслідок отриманих травм та перенесеної коми.

Окрім цього вважає розмір задоволеної моральної шкоди надмірним, а витрати на правову допомогу судом належно не обґрунтовані.

Також захисник зазначає про відсутність повноважень сторони обвинувачення, оскільки в матеріалах провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів на час надання письмових доказів та проведення підготовчого судового засідання, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та просить його скасувати, змінити кваліфікацію його дій, зазначаючи, що судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 з приводу знаряддя злочину, вони не співпадають з висновками експертів з приводу отриманих потерпілим пошкоджень.

Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які мали розбіжності у своїх показаннях. Також свідок ОСОБА_19 (слідчий) дав пояснення в суді про те, що обвинувальний акт йому був вручений у присутності захисника, що не відповідає дійсності.

Також судом залишено поза увагою те, що він раніше не судимий, його вік, поганий стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи та те, що він є прихожанином церкви.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили щодо їх задоволення, дослідивши за клопотанням сторони захисту докази, а саме, довідку з СІЗО №1 про час ознайомлення з матеріалами справи, копію постанови про залучення захисника на окрему процесуальну дію, протокол доступу до матеріалів провадження, скаргу на постанову про залучення захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційних скарг з доповненнями колегія суддів не знаходить.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, базується на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Так суд першої інстанції, погодившись із пред`явленим обвинуваченням, відкинув як недостовірні показання обвинуваченого про те, що він не бажав настання смерті ОСОБА_12 та умислу на вчинення вбивства у нього не було, а він лише захищався від нападу ОСОБА_12 .
Невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів розцінює як спосіб його захисту від пред`явленого обвинувачення.
Така версія обвинуваченого спростована дослідженими у судовому засіданні доказами: поясненнями потерпілого, свідків та письмовими доказами, зазначеними у вироці, належність та допустимість яких стороною захисту не оскаржується, зокрема, висновками судово-медичних, імунологічної, біологічних, дактилоскопічних та балістичних експертиз, протоколами огляду місця події, огляду трупа тощо.

Зокрема, свідок ОСОБА_20 за допомогою сурдоперекладача пояснив, що його брат ОСОБА_12 винаймав квартиру разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в обвинуваченого ОСОБА_7 .. 15.01.2017 він прийшов до свого брата ОСОБА_23 до місця його проживання. Близько 18 години він разом із братом ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 сіли розпивати алкоголь. Під час застілля всі між собою розмовляли, однак про що саме він не знає. Через деякий час ОСОБА_23 сказав, щоб він йшов в їх спальню та роздягався, щоб лягати спати. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 у той час коли він зайшов в кімнату вийшли з квартири покурити. ОСОБА_24 та ОСОБА_23 залишилися в коридорі біля вхідних дверей до квартири. В кімнаті він пробув 2-3 хвилини, та вийшовши в коридор побачив, що в коридорі на підлозі лежить ОСОБА_23 , а недалеко від нього, обпершись на стіну стоїть ОСОБА_24 та в правій руці ОСОБА_24 знаходився ніж. Також він побачив на братові сліди крові, після чого відразу підбіг до ОСОБА_24 та вирвав з його руки ніж. Коли він виривав ніж, то порізав кисть своєї правої руки. Забравши ніж, він вдарив один раз ОСОБА_24 кулаком в око, а ніж заніс та поклав на тумбочку в кухні. Після цього він вийшов з кухні в коридор та у цей час в квартиру повернулися ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Після того, як він вдарив ОСОБА_24 , останній впав на підлогу. Коли зайшли ОСОБА_25 та ОСОБА_26 він наніс ще декілька ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_24 коли він лежав на підлозі. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 стали викликати швидку до його брата та коли вони викликали швидку, він не розуміючи, що далі робити одягнувся та вийшов з квартири. Коли він виходив з квартири, то ОСОБА_24 лежав на підлозі. Брат ОСОБА_23 також лежав на підлозі та не подавав ознак життя. Вийшовши з квартири він пішов на центральний автовокзал де провів ніч. Вранці він купив білет до м. Ямпіль та поїхав додому. Приїхавши додому, він про все написав своєму братові ОСОБА_27 . Він не бачив як ОСОБА_24 наносив удари брату.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що у обвинуваченого ОСОБА_7 він винаймав житло, а ОСОБА_12 був його найкращим другом та вони разом винаймали житло у обвинуваченого. 15.01.2017 вони з хлопцями вирішили відсвяткувати свято « ОСОБА_26 ». Близько 16 год. він, ОСОБА_12 , ОСОБА_28 , який прийшов до них в гості, та ОСОБА_7 приготувавши все, сіли за стіл, почали розпивати горілку, яку вони разом з ОСОБА_7 купили в магазині та спілкувалися. Все було нормально, ніяких конфліктів між ними не виникало. Приблизно о 18 годині прийшов ОСОБА_14 та приніс із собою пляшку горілки. До приходу ОСОБА_16 вони випили 2 пляшки горілки ємкістю 0,5 літра. Поставивши горілку на стіл, ОСОБА_16 приєднався до них та також почав з ними випивати. Під час спільного розпивання алкоголю ОСОБА_7 почав ображати ОСОБА_16 та з грубій формі сказав ОСОБА_16 про те, що він тут ніхто і ОСОБА_24 може його зарізати ножем і за це ОСОБА_24 нічого не буде. Після чого взяв кухонного ножа та погрожував їм фізичною розправою. ОСОБА_29 ніж був з дерев`яною ручкою з довгим лезом. Також ОСОБА_24 почав обзивати ОСОБА_12 з приводу того, що ОСОБА_12 винен ОСОБА_24 гроші за квартиру в сумі 800 грн. Після цього вони вчотирьох почали заспокоювати ОСОБА_7 та відвели його до кімнати, в якій він проживає. Після цього, він разом з ОСОБА_30 вийшли курити в під`їзд, а ОСОБА_12 з братом залишились в квартирі. В під`їзді вони перебували не довго, приблизно 5 хв. та повернувшись в квартиру, побачив, що ОСОБА_24 лежить на підлозі на боку та хрипить, а недалеко від ОСОБА_24 лежав на спині ОСОБА_12 , у якого на футболці була кров. В той момент він дуже розгубився та сказав ОСОБА_16 , щоб той викликав швидку. Через деякий час, він побачив як ОСОБА_28 вийшов з кухні, підійшов до ОСОБА_24 та вдарив останнього декілька разів по тулубу. Після цього, вийшов з квартири. ОСОБА_31 пішов ОСОБА_28 та чому останній не став чекати приїзду лікарів йому не відомо. Коли приїхала швидка, лікар їм сказала принести з машини ноші. Коли вони принесли ноші, приїхав ще один автомобіль швидкої допомоги, який скоріш за все викликали лікарі. Після чого, ОСОБА_12 забрали в лікарню, а лікарі другої швидкої допомоги забрали ОСОБА_24 .
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він разом з ОСОБА_12 , з яким товаришував, винаймали житло у обвинуваченого. 15.01.2017 він відпочивав після роботи та хлопці запропонували відсвяткувати свято « ОСОБА_26 ». Він сходив в магазин, де придбав пляшку горілки та пляшку води та повернувшись додому, вони почали розпивати алкогольні напої та спілкуватися. За столом їх було 5: він, ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_7 . Алкогольні напої не вживав тільки ОСОБА_35 . Через деякий час ОСОБА_7 почав поводити себе агресивно, ображати його та взявши в руку зі стола ніж, в грубій формі почав йому говорити про те, що він тут ніхто і ОСОБА_7 може його зарізати ножем і за це ОСОБА_7 нічого не буде. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_36 також виник словесний конфлікт з приводу заборгованості ОСОБА_36 грошових коштів за проживання. Він та хлопці, які були присутні за столом перелякалися та задля уникнення конфліктів відвели ОСОБА_7 в його кімнату. Після цього, він та ОСОБА_32 пішли в під`їзд курити, а ОСОБА_33 зі своїм братом ОСОБА_37 , який є глухонімим, залишились в квартирі. В під`їзді вони перебували недовго, приблизно 5-7 хв. та повернувшись в квартиру, він побачив, що стіна в коридорі в крові, а на підлозі лежить ОСОБА_33 , який також був в крові. ОСОБА_38 від нього він побачив лежачого на підлозі ОСОБА_7 , а ОСОБА_34 в цей час наносив йому удари по різних частинах тіла. Після побаченого він почав викликати швидку, а ОСОБА_34 в цей час, схопивши свої речі, втік з квартири.
Розбіжностей у показаннях свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 суд не вбачав, а тому у проведенні одночасного допиту цих свідків доцільності не було.

Отже, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 підтвердили неправомірну поведінку ОСОБА_7 , яка передувала події та наслідкам вчиненого ним злочину.

Про умисел обвинуваченого на вчинення вбивства ОСОБА_12 свідчать характер, локалізація тілесних ушкоджень потерпілого та застосоване знаряддя злочину ніж.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 № 52 від 22.02.2017 виявлено: проникаюче поранення грудей з пошкодженням серця, нижньої долі легені, малокрів`я внутрішніх органів; сліпе непроникаюче в грудну порожнину поранення грудей, садна шиї.
Таким чином, нанесення декількох ножових ударів у життєво важливі органи при відсутності реальної загрози заподіяння шкоди з боку потерпілого у відповідь свідчить про те, що ОСОБА_7 усвідомлював наслідки своїх дій у виді можливості заподіяння смерті ОСОБА_12 та бажав настання цих наслідків.
Як пояснив свідок ОСОБА_20 тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_7 , були ним нанесені після того, як він побачив на підлозі ОСОБА_23 на якому були сліди крові, а у правій руці ОСОБА_7 був ніж. Це підтвердив свідок ОСОБА_13 , який бачив, як ОСОБА_20 вийшов з кухні, підійшов до ОСОБА_7 та вдарив останнього декілька разів по тулубу. Також свідок ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_20 наносив удари ОСОБА_7 у той час, як ОСОБА_12 вже лежав на підлозі у крові.

Отже, тілесні ушкодження були нанесені свідком ОСОБА_20 . ОСОБА_7 після завдання обвинуваченим смертельного удару ОСОБА_12 , що спростовує версію сторони захисту про перевищення ОСОБА_7 меж необхідної оборони при захисті від нападу на нього потерпілого ОСОБА_12 .

Не підтвердилось заявлене стороною захисту порушення права на захист обвинуваченого на стадії завершення досудового розслідування.

Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 були належним чином повідомлені про завершення досудового розслідування та в подальшому ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, що підтверджується розписками.

Призначення слідчим на стадії завершення досудового розслідування обвинуваченому захисника на окрему процесуальну дію за відсутності раніше призначеного захисника не є порушенням права ОСОБА_7 на захист.

Зважаючи на сукупність доказів, які свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним умисного вбивства ОСОБА_12 , необхідності в задоволенні клопотання сторони захисту про допит лікаря, який надавав медичну допомогу потерпілому, не було.

Підстав сумніватись у належних повноваженнях прокурора на час надання письмових доказів та проведення підготовчого судового засідання, про що йдеться в доповненнях до апеляційної скарги захисника, немає з огляду також на те, що стороною захисту до завершення судового розгляду таке питання не порушувалось.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності з вимогами ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано врахував особливу тяжкість вчинених кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, згідно довідки з КЗ ВОНД «Соціотерепія» ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, ОСОБА_7 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення не значиться, згідно висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 24 від 09.02.2017 ОСОБА_7 не виявляє ознак наркоманії та алкоголізму, виявляє ознаки зловживання алкоголем, примусового лікування не потребує, згідно висновку судово психіатричної експертизи № 36 від 30.01.2017 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_39 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яикм тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, виявляє захисну форму поведінки. В теперішній час ОСОБА_7 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медчиного характеру ОСОБА_7 не потребує. До індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_7 належать : збереженість пізнавальної функції психічної діяльності (память, увага, мислення). В сфері особистості - емоційна лабільність, нестійкість самооцінки, яка залежить від думки оточуючих, вразливість, помисловість; поведінкові реакції характеризуються недостатньою гнучкістю, слабким контролем; схильність до застрягання на психотравмуючих моментах з тенденцією до накопичення емоційних переживань. В момент вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 в стані фізіологічного афекту не перебував. Також суд взяв до уваги вік обвинуваченого, стан його здоров`я, а саме те, що ОСОБА_7 встановлено діагноз: корінцевий синдром зумовлений остеохондрозом грудного і поперекового відділу хребта. Цефалгічний синдром змішаного генезу; атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що його обтяжує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що умисне позбавлення життя іншої людини (вбивство) належить до найтяжчих злочинів проти особи та відповідно до ст. 27 Конституції України право на життя є невід`ємним правом людини та ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а тому призначене обвинуваченому покарання наближене до максимального, передбаченого санкцією ч.1 ст. 115 КК України, сприятиме запобіганню вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та воно узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

З приводу прохання зменшення розміру моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого апеляційний суд вважає таку вимогу безпідставною.

Згідно положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Визначаючи розмір моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 суд першої інстанції врахував її характер, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілого у зв`язку із втратою брата, а саме, погіршення стану його здоров`я, нормальної життєдіяльності та звичного гармонійного стилю життя, тому на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 400 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, що всупереч тверджень захисника ОСОБА_8 у апеляційній скарзі відповідає критеріям розумності і справедливості.

Щодо витрат на правову допомогу, стягнуту з обвинуваченого на користь потерпілого у відповідності з вимогами ст. 124 КПК України, апеляційний суд вважає їх суму обґрунтованою, оскільки відповідно до укладеного між ОСОБА_11 та адвокатом ОСОБА_9 договору про надання правової допомоги, актів прийому-передачі виконаних робіт, розрахунків суми гонорару за надану правову допомогу та квитанцій вартість послуг адвоката склала 85 000 грн.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4