Провадження № 1-кп/537/145/2022
Справа № 537/1036/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2022 року за №0000213, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2021 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
07 травня 2022 року o 14:01 годині в приміщенні магазину «Porter», розташованому у м. Кременчуці по вулиці В. Набережній, 13, ОСОБА_4 помітив мобільний телефон «Samsung А51», модель: SM-A51FZKUSEK, чорного кольору, який лежав на барній стійці поряд з потерпілим ОСОБА_5 . Так у ОСОБА_4 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом та метою, в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку сенсорного мобільного телефону марки: Samsung А51, модель: SM-A515FZKUSEK, чорного кольору, вартістю 8036,26 грн., який належав ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку в розмірі 8036,26 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме таємно викрав чуже майно (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 дав показання про те, що 07.05.2022 року близько 14 год. зайшов до магазину «Porter», розташованому у м. Кременчуці по вулиці В. Набережній, щоб відсвяткувати свій день народження з друзями. Побачив, що на барній стійці лежить мобільний телефон. Так, ОСОБА_4 взяв чужий мобільний телефон, вважаючи свої дії непомітними для оточуючих, після чого покинув магазин. ОСОБА_4 самостійно користувався чужим мобільним телефоном. Через деякий час до нього додому прийшли працівники поліції. На їх запитання ОСОБА_4 видав викрадений мобільний телефон добровільно.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого тяжкого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином, відсутність тяжких наслідків від злочину.

Потерпілий не з`явився в судове засідання, проте подав письмове клопотання, в якому він не просив карати суворо ОСОБА_4 .

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, одружений, має на утриманні малолітню дитину, хоча не має постійного місця роботи, проте утримує свою сім`ю тимчасовими заробітками. ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 . Наведені факти підтверджують наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, відсутність стійкої антисоціальної направленості.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з обвинувальним актом, потерпілому відшкодовано спричинені матеріальні збитки. Проте суд не вбачає підстав визнати вказану обставину такою, що пом`якшує покарання, оскільки фактично відшкодування шкоди потерпілому відбулося шляхом виявлення та вилучення працівниками поліції викраденого майна у обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинений ним злочин.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, які не просили суворо карати обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому прийшов до висновку про звільнення його від відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення з випробуванням на іспитовий строк, на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід особисте зобов`язання. Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод у встановленні істини у справі, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, а також тяжкість призначеного покарання, з метою упередження ризику ухилитися від відбування покарання, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 п.1, п.2, п.3 ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 333, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до прокурора, суду;
- не відлучатися з м. Кременчук Полтавської області без дозволу прокурора, суду;
- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області та прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12.05.2022 року у справі №537/994/22, провадження №1-кс/537/273/2022 на мобільний телефон «Samsung А51», модель: SM-A51FZKUSEK, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками "Vodafone" НОМЕР_3 , "Kyivstar" НОМЕР_4 .

Речові докази: мобільний телефон «Samsung А51», модель: SM-A51FZKUSEK, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками "Vodafone" НОМЕР_3 , "Kyivstar" НОМЕР_4 , які перебувають на зберіганні у ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_5 . Речові докази: DVD-диски, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження у прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, зберігати в матеріалах кримінального провадження в Кременчуцькій окружній прокуратурі Полтавської області.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1