Справа № 727/8716/22
Провадження № 1-кп/727/443/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду кримінальне провадження № 0000669 від 26.07.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, - обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.12.2010 року про зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки заробітку всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, ігноруючи вимоги Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка підписана Україною 21 лютого 1990 року та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-ХІІ «Про ратифікацію Конвенції про права дитини», Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Принципу № 4 Декларації прав дитини, частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а також грубо порушуючи обов`язки батька, передбачені ст. 51 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст. 180-183 СК України, отримуючи доходи, а саме неофіційні підробітки, діючи з прямим умислом на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, посягаючи на нормальний розвиток і здоров`я своєї дитини починаючи з січня 2021 року, будучи ознайомленим із змістом вказаного рішення суду, маючи дохід для забезпечення власного проживання, будучи працездатним, злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, утворилась заборгованість у розмірі 115304.34 грн.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000669 від 26.07.2022 року відносно ОСОБА_3 надійшов до суду із клопотанням прокурора ОСОБА_6 про його розгляд у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з судовим розглядом обвинувального акту за його відсутності та відсутності в його інтересах захисника ОСОБА_7 , відповідно за правилами, передбаченими ст. ст. 381-382 КПК України.

Проти судового розгляду справи за правилами спрощеного провадження не заперечували і потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_8 , про що подали заяву 30.09.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 захист якого здійснює адвокат ОСОБА_7 суду надав письмову заяву, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх. Окрім цього, у вказаній заяві зазначив, що його згода на судовий розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі, участі захисника є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку (ч.1 ст. 164 КК України), приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, та в його інтересах захисника, враховуючи і заяву потерпілого , його законного представника та позицію прокурора, відсутні сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт з доданими матеріалами кримінального провадження підлягає судовому розгляду в порядку, визначеному ст. ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та кримінальне провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України знайшла своє підтвердження і повністю доведена поза розумним сумнівом. Суд, вірно кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Суспільна небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України, полягає в тому, що винна особа грубо порушує обов`язки, які покладаються на батьків міжнародним та національним законодавством, і посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей. Безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є суспільні відносини, що забезпечують захист майнових інтересів неповнолітніх або непрацездатних дітей. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення полягає в бездіяльності, а саме злісному ухиленні від виконання батьками своїх обов`язків, у тому числі, ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Зокрема, злісне ухилення це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність.

Разом з тим для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражались у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, працездатний, який офіційно не працює; розлучений, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має постійне зареєстроване місце проживання, перебуває з 2010 року на обліку у лікарів нарколога, та не перебуває на обліку в лікаря психіатра.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, доказів наявності джерел доходу, суспільну небезпечність вчиненого, а саме щодо ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт, що буде реальним для виконання, необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних проступків.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, керуючись принципами гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявність пом`якшуючих обставини та відсутність обтяжуючих обставин, встановлені наведені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого. Підстав для застосування ст. ст. 69,75 КК України суд не вбачає.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази в рамках кримінального провадження відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання відносно обвинуваченого, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання за даною нормою закону, у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1