Справа № 344/6475/22
Провадження № 11-сс/4808/183/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600 гривень.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що в ухвалі слідчий суддя не обґрунтував належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою без визначення застави.
Посилається на те, що слідчий суддя не зауважив, що підозрюваний раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину вперше, працює неофіційно, з 18 років тренує в якості майстра-тренера по фітнесу, має постійне місце реєстрації та проживання, стійкі соціальні зв`язки, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, потерпілі написали заяву, що примирилися з ОСОБА_7 , просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає, що слідчий не довів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вони непідтверджені доказами. Зауважує, що підозрюваний жодних спроб щодо переховування не вчиняв, опору працівникам правоохоронних органів не чинив.
Стверджує, що враховуючи незадовільний майновий стан, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, до ОСОБА_7 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Зазначає, що питання визначення розміру застави не розглядалося, та що, враховуючи тяжкість підозри, вік підозрюваного, його майновий стан, думку потерпілих, процесуальну поведінку належно забезпечить застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600 гривень.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року клопотання задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 29 липня 2022 року включно в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду існує, оскільки покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 , передбачає можливе позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, що свідчить про можливість підозрюваного здійснити спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду. Ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні існує, оскільки ОСОБА_7 відоме їх місце проживання та анкетні дані. Є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працює, джерело його доходів не відоме, що свідчить про можливість вчинення у майбутньому нових кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення. Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На думку слідчого судді, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Стосовно заяви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про примирення з підозрюваним ОСОБА_7 та застосування щодо нього домашнього арешту, то слідчий суддя зазначив, що у такому кримінальному провадженні угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим не може бути укладена. Вказав, що доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному м`якого запобіжного заходу і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, тому слідчий суддя дійшов висновку, що розмір застави необхідно не визначати.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим та погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000710 повідомлено про підозру від 01 червня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.п. 56-58), а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.п. 10, 11), протоколами огляду місця події (а.п. 12-17), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 (а.п. 28-29), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 31-32, 46), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.п. 33-34, 45), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.п. 35-36), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а.п. 37-38), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.п. 29), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 (а.п. 40), протоколом допиту свідка ОСОБА_16 (а.п. 41-42), протоколом допиту свідка ОСОБА_17 (а.п. 43-44), протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.п. 47-51) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1994 року народження, проживає за адресою - АДРЕСА_1 , неодружений, раніше не судимий, працює в якості майстра-тренера по фітнесу (а.п. 66-68), має нагороди (а.п. 69-71)
Також слідчий суддя врахував, що потерпілі написали заяви про, що примирилися з ОСОБА_7 , просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (а.п. 64-65).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосуванням насильства, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4