Справа № 344/3828/22
Провадження № 1-кс/344/1679/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 для забезпечення видачі до іноземної держави,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 було затримано на території України 05.06.2020 року як такого, що перебуває у міжнародному розшуку. У зв`язку із цим до нього було застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, який неодноразово продовжувався.

Рішенням Державної міграційної служби України про відмову у визнанні громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту оскаржено, а тому завершити екстрадиційну перевірку неможливо.

З огляду на наявність ризиків не процесуальної поведінки особи, відносно якої застосовано арешт, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем теперішнього проживання ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти клопотання, надала письмові заперечення та просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_4 разом із сім`єю на даний час проживає в готелі де виконувати домашній арешт фактично не можливо. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом минув, підстав для продовження дії запобіжного заходу прокурором не наведено. ОСОБА_4 дотримувався обов`язків, які на нього покладено ухвалою слідчого судді. В Україні введено воєнний стан, ОСОБА_4 переїхав з Києва до Івано-Франківської області, про що було повідомлено прокурора, а тому немає підстав вважати, що він має намір переховуватись від органу, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо нього.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів. Проте, пред`явити обвинувачення ОСОБА_4 особисто не виявилося можливим у зв`язку з чим його 08.06.2016 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 у справі № 3/11-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Працівниками прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України 05.06.2020 о 23 годині 20 хвилин розшукуваного ОСОБА_4 затримано.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Офісом Генерального прокурора 08.07.2020 прокуратурі Чернігівської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 , в порядку ст. 587 КПК України, а також звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_4 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.06.2021, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.06.2021, ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час екстрадиційної перевірки установлено, що Державною міграційною службою України прийнято рішення від 02.02.2021 № 32-21 про відмову у визнанні громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зазначене рішення 03.03.2021 оскаржено захисником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 до Окружного адміністративного суду міста Києва. (судова справа № 640/6244/21).

На даний час у зазначеній справі відкрито провадження та остаточне рішення судом не прийнято.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.01.2022 строк дії запобіжного заходу продовжено до 27.03.2022 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

За таких обставин, завершення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 є неможливим.

Строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_4 продовжено до 25.07.2022.

Застосування запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави регламентується ст. 585 КПК України (спеціальні норми) та ст. ст. 181, 199 КПК України (загальні норми).

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Також слідчим суддею враховується те, що екстрадиційна перевірка щодо ОСОБА_4 триває з липня 2020 року та строки її завершення не відомі.

ОСОБА_4 більше ніж півтора роки позбавлений можливості вільно пересуватись, що не може бути доцільним в демократичному суспільстві.

ОСОБА_4 має місці соціальні зв`язки, його дружина та син перебувають на території України, дружина набула у власність житло, дитина відвідує навчальний заклад.

Даних про те, що ОСОБА_4 порушував умови цілодобового домашнього арешту немає.

24 лютого 2022 року в Україні оголошено воєнний стан у зв`язку з нападом Російської Федерації на територію України.

До цього часу ОСОБА_4 перебував в м. Києві. Але, у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Київської області він змушений був переїхати разом із сім`єю до Івано-Франківської області. На даний час він проживає у готелі відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_1 ).

Про те, що ОСОБА_4 виїжджає із м. Києва було повідомлено Чернігівську обласну прокуратуру.

Отже, за місяць війни ОСОБА_4 , який є громадянином Російської Федерації (країни-агресора), не зник та повідомив прокурора про місце свого тимчасового перебування.

Тому, немає підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органу що проводить екстрадиційну перевірку.

Відтак, враховуючи вищенаведене, обставини, що істотно змінились з часу застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та його продовження, вважаю, що в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт.

Так, згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу та при цьому підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного, при цьому за змістом ч.6 ст.194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням саме таких обов`язків на ОСОБА_4 буде доцільним задля забезпечення його видачі Російській Федерації.

Крім того, на даний час не можливий сам процес видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації у зв`язку із військовими діями та початком процедури розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією. Російська наступальна операція є нападом на суверенітет та територіальну цілісність України, грубим порушення Статуту ООН та основоположних норм і принципів міжнародного права.

24 лютого 2022 року за дорученням Глави Української держави МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. Україна заявляє про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 199, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання начальника відділу міжнародно-правового співробітництва Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 для забезпечення видачі до іноземної держави - відмовити.

Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 24 травня 2022 року включно, в межах строку екстрадиційної перевірки стосовно нього.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- з`являтись за кожною вимогою до органу, що проводить екстрадиційну перевірку чи суду , а в разі неможливості з`явитись через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;

- не відлучатись без дозволу органу, що проводить екстрадиційну перевірку за межі Івано-Франківської області;

- повідомляти орган, що проводить екстрадиційну перевірку про зміну місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 доручити здійснювати прокурору Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 25.03.2022 року о 15 год. 20 хв.