Дата документу 11.07.2022 Справа № 554/2882/22
У Х В А Л А

11 липня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0000359 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження № 0000359 від 26 березня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, зазначив, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому правопорушення є обґрунтованою. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, особу обвинуваченого, його поведінку як до, так і під час скоєння злочинів та вважав, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є всі підстави, що він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що 25 березня 2022 року, о 10 год 18 хв, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння на території автомобільної стоянки ТЦ «Епіцентр» в м. Полтаві по вул. Київське шосе, 41, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, через незамкнені на замок передні ліві дверцята, проник до салону автомобіля «Daewoo Lanos», д. н. з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав набір інструментів «НІТАНІ», вартістю 400,54 грн, автомобільні запобіжники у кількості 10 шт., вартістю 45,45 грн, ксенонову лампу SHO-ME HI 5000K, вартістю 151,33 грн, ріжковий ключ, вартістю 16,67 грн, світлодіодну лампочку «FS-4014-12SND-36 мм», вартістю 25,50 грн, чохол для мобільного телефону, вартістю 50 грн, два магнітних ключа для миття автомобіля на автомобільній мийці самообслуговування Delux wash, вартістю 449,68 грн, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1139,17 грн.

01 квітня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 строком на 60 діб до 31 травня 2022 року.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, в порушення покладених на нього зобов`язань 14 квітня 2022 року, близько 18 години, перебуваючи поруч із багатоквартирним будинком в АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, без дозволу власника, не маючи права на користування даним транспортним засобом, шляхом злому гвинта замикаючого пристрою задніх правих дверей автомобіля проник до салону автомобіля марки «ЗАЗ 11027-04», д. н. з. НОМЕР_2 , червоного кольору, де намагався запустити двигун шляхом підбору ключа до замка запалення, однак злочин ним не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий власником транспортного засобу ОСОБА_7 на місці вчинення злочину.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора вважаючи його необґрунтованим, а ризики ним не доведеними, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з ізоляцією останнього від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відносно ОСОБА_5 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2022 року було змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, який було продовжено ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2022 року строком на 60 днів, тобто до 12 липня 2022 року. Враховуючи, що строк дії цього запобіжного заходу закінчується, на цей час виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, на теперішній час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, свідки в цьому кримінальному провадженні не допитані, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора про можливість впливу обвинуваченого на цих осіб, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань, а також щодо наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, з огляду на той факт, що ним вже були порушені зобов`язання, покладені ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2022 року та вчинено кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом досліджувалася можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до клопотання захисника, однак в судовому засіданні не встанволено достітніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що цей запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого, а ОСОБА_5 , враховуючи також тяжкість інкримінованого, вимагає постійного контролю; особиста порука є не можливою, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які б поручалися за ОСОБА_5 ; домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вже порушив цей запобіжний захід, а тому підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд враховує практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі Мангурас проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику особи обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 вересня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 вересня 2022 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 11 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_8