Ухвала
іменем України

10 червня 2022 року

м. Київ
справа № 713/1254/20
провадження № 51-1641 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду

від 2 березня 2022 року,
встановив:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 листопада

2021 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
засуджено за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі

1 700 грн в дохід держави, а також за ч. 1 ст. 310 КК до покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн в дохід держави.
На підставі ч. 1 ст.70 КК ОСОБА_4 остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого більш суворим, у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн в дохід держави.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 2 березня 2022 року апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а зазначений вирок місцевого суду без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 при невстановлених слідством обставинах та час, придбала невстановлену кількість наркотичного засобу «Канабіс», після чого перенесла його до свого місця проживання, де зберігала для власного вживання, без мети збуту. 10 червня 2020 року, під час санкціонованого обшуку житла та іншого володіння ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №485-Х

від 12 червня 2020 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 5,776 г.
Крім того, ОСОБА_4 протягом весни-літа 2020 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), на території своєї земельної ділянки за місцем проживання, незаконно, без мети збуту, вирощувала 17 рослин конопель, які мають анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і відповідно до висновку експерта №484-Х від 11.06.2020 року є рослинами роду конопель.
Таким чином, засуджена вчинила кримінальні проступки передбачені ч. 1 ст. 309 КК

та ч. 1 ст. 310 КК
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що процесуальне керівництво на досудовому слідстві здійснювалось прокурором, який не мав на те законних повноважень, оскільки в реєстрі досудового розслідування та в описі матеріалів кримінального провадження відсутні постанови про призначення прокурорів, що обумовлює недопустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень. Ураховуючи зазначене, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення без повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності належних даних про повноваження прокурора ОСОБА_6 , яка затвердила обвинувальні акти.
Перевіривши доводи, зазначені в касаційній скарзі, та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також у рішенні має бути наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За статтею ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд під час перевірки матеріалів доданих до касаційної скарги встановив, що суди дотрималися вимог зазначеного закону.
Доводи захисника про відсутність у матеріалах кримінального провадження постанови про призначення прокурорів, що обумовлює недопустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом

і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень.

є безпідставними.
Із ухвали апеляційного суду вбачається, що у матеріалах кримінального провадження наявні дві постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (а.п. 39-40).
Апеляційний суд у своїй ухвалі правильно зазначив, що у суді першої інстанції сторона захисту не порушувала питання допустимості наданих стороною обвинувачення доказів на тій підставі, що вони були зібрані неуповноваженим прокурором. Крім того, під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку статті 290 КПК, сторона захисту не оспорювала повноваження прокурора ОСОБА_6 , а тому не вбачалося підстав для сумніву у законності повноважень прокурора у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, сторона захисту мала можливість реалізувати принцип змагальності та висловити свою позицію щодо доведеності порушень, якщо вони мали місце.
Отже, колегія суддів вважає належним чином перевіреними та оціненими доводи сторони захисту щодо повноважень прокурорів у кримінальному проваджені та можливості повідомлення про підозру та затвердження обвинувального акту визначеними цією постановою прокурорів.
Крім того, місцевий суд, оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності та допустимості, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, вмотивовано дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_4

в інкримінованих їй кримінальних проступках. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК і є обґрунтованим.
Призначаючи засудженій покарання, суд першої інстанції згідно з вимогами

ст. 65 КК достатньою мірою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до кримінальних проступків, дані про особу засудженої, зокрема те, що вона раніше не судима, вину не визнає, посередньо характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також відсутність обставин які пом`якшують або обтяжують покарання засудженої.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних проступків, а також вимоги ст.50 КК про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і що відносно неї можливо застосувати покарання у виді штрафу. Отже, на думку колегії суддів касаційного суду, назначене ОСОБА_4 покарання, повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження не порушив положень ст. 405 КПК, належним чином перевірив доводи захисника, викладені у його апеляційній скарзі, проаналізував і дав на них переконливі відповіді та дійшов правильного висновку, що вирок місцевого суду є обґрунтованим і вмотивованим. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Касаційна скарга захисника не містить доводів, які би свідчили про допущення судами першої та апеляційної інстанцій істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодило чи могло перешкодити цим судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення і з огляду на положення

статей 412414 КПК може бути підставами для їх скасування відповідно до пунктів 13 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 2 березня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3