СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3256/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002487 від 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони на його відчуження, перепродаж та розпорядження на час досудового розслідування.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 002487, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.02.2022 р. ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «BMW X5», чорного кольору, 2019 р.в. і в цей же день авто поставив на облік, якому було присвоєно реєстраційний номер КА2514HX.
11.02.2022 р. останній продав вищевказаний автомобіль знайомому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким познайомився на початку лютого поточного року. В ході спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останній повідомив, що шукає собі авто марки «BMW Х5». Тому, ОСОБА_4 вирішив зв`язатись з ОСОБА_5 та запропонувати продати йому придбаний автомобіль за грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США, на що ОСОБА_5 погодився.
У цей же день, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрілись по вул. Гната Юри, 20 у м. Києві, де останній передав грошові кошти, у розмірі 50 000 доларів США і зобов`язався сплатити іншу частину суми до 11.07.2022 р., про що написав відповідну розписку, в якій зазначив, що кожного місяця буде сплачувати по 10 000 доларів США. Оскільки ОСОБА_5 сплатив частину суми у лютому 2022 року, то наступний платіж мав відбутися у березні 2022 року.
У березні 2022 року, ОСОБА_5 зателефонував та повідомив, що він, внаслідок агресії з боку рф, покинув місце свого проживання та поїхав за кордон, куди саме не вказував та з приводу оплати нічого не казав. Також, в ході їх розмови, ОСОБА_5 повідомив, що планує повертатись до Києва у березні місяці.
В подальшому, ОСОБА_4 почав йому телефонувати, однак зв`язку з ним у вже не було та акаунти в соціальних мережах у нього видалені. Крім цього, з неофіційних джерел ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_5 виїхав з України, а також авто виїхало за кордон України.
Крім цього, 21.09.2022 р. приблизно 08 годині 27 хвилин ОСОБА_4 у додатку «Штрафи.юа» надійшов штраф з приводу порушення правил дорожнього руху на автомобілі з номерним знаком НОМЕР_1 , місце скоєння правопорушення М05 Київ-Одеса 19+400, правопорушення швидкість руху, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.Тобто, дивлячись на це, стає зрозуміло, що автомобіль марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , перетнув кордон України та наразі перебуває на території України. З приводу повернення грошових коштів, щодо яких ОСОБА_5 було написано розписку, він не телефонував та на телефонні дзвінки не відповідає.
Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ігноруючи взяті на себе зобов`язання, шахрайським шляхом заволодів транспортним засобом марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .
Орган досудового розслідування вважає, що незастосування арешту зумовить труднощі та неможливість збереження речового доказу, чи перешкоджатиме встановленню істини по провадженню внаслідок того, що таке майно може бути незаконно відчужене іншими особам.
Таким чином, в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею з`ясовано, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002487 від 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 15.09.2022 р. вбачається, що останній придбав автомобіль марки «BMW X5», чорного кольору, 2019 р.в. і в цей же день авто поставив на облік, якому було присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_3 . 11.02.2022 р. він продав вищевказаний автомобіль знайомому ОСОБА_5 . У цей же день, він зустрівся з ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де останній передав грошові кошти, у розмірі 50 000 доларів США і зобов`язався заплатити іншу частину суми до 11.07.2022 р., про що написав відповідну розписку, в якій зазначив, що кожного місяця буде сплачувати по 10 000 доларів США. У березні 2022 року ОСОБА_5 зателефонував та повідомив, що він, внаслідок агресії з боку рф, покинув місце свого проживання та поїхав за кордон, куди саме не вказував та з приводу оплати нічого не казав. Також, в ході їх розмови, ОСОБА_5 повідомив, що планує повертатись до Києва у березні місяці. В подальшому, ОСОБА_4 почав йому телефонувати, однак зв`язку з ним вже не було та акаунти в соціальних мережах у нього видалені. Крім цього, стало відомо, що ОСОБА_6 виїхав за межі України, на теперішній час грошові кошти не повернув та на зв`язок не виходить, чим завдав ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 50 000 доларів США.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , дата реєстрації 10.02.2022р.
Постановою слідчого від 26.09.2022 р. транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002487 від 15.09.2022 р.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В свою чергу, з клопотання прокурора та постанови слідчоговід 26.09.2022 р. про визнання речових доказів, якою транспортний засіб марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002487 від 15.09.2022 р., не вбачається, яким самим критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відповідає рухоме майно, на яке прокурор просить накласти арешт, у чому полягають ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не вказується місцезнаходження транспортного засобу.
В розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, які зазначено у клопотанні, а відтак накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб не відповідає завданню, визначеному ст.ст. 170, 173 КПК України - запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З огляду на вищевикладене слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002487 від 15.09.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошено 03.10.2022 р. о 09:00.

Слідчий суддя ОСОБА_1