Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/905/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 753/4181/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12 серпня 2004 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 3 ст. 186 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- 08 квітня 2008 року Калинінським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;
- 02 лютого 2011 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- 08 листопада 2012 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 395, ст. 70 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- 25 липня 2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В провадженні вирішена доля речового доказу.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 03 лютого 2021 року близько 20 годин 55 хвилин, перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Харьок», що за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 9-Е, за попередньою змовою з особою стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, реалізуючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проникли в підсобне приміщення, звідки зі столу взяв мобільний телефон марки Apple «iPhone 6-s» рожевого кольору, вартістю 3108,00 гривень, який належав ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року змінити та призначити більш м`яке покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, врахувавши повне визнання ним вини у вчиненому, щире каяття, наявність низки тяжких захворювань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. У зв`язку із цим висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в тому числі поєднаному з проникненням до іншого приміщення, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіряючи вирок суду в межах апеляційних доводів і вимог апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, повне визнання вини, те, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання - судом не встановлено.

Саме з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, і знову вчинив корисливий злочин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вмотивовано обрав щодо нього вид покарання у виді позбавлення волі, а з урахуванням його щирого каяття, повного визнання вини, в тому числі обставин наведених ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, призначив покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також яке сприятиме досягненню мети покарання, регламентованій у ч. 2 ст. 50 КК України.

Підстав вважати, що розмір призначеного ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, є явно несправедливим внаслідок суворості та підлягає зменшенню колегією суддів не встановлено. Не наведено таких і в апеляційній скарзі обвинуваченого в обґрунтування апеляційних вимог в цій частині.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього низки тяжких захворювань колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки дана обставина не слугувала запобіжником вчинення злочину ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.

Той факт, що потерпілій не було реально завдано шкоду, на чому акцентував обвинувачений та його захисник в суді апеляційної інстанції, не вказує на пом`якшуючу обставину, оскільки викрадене майно було вилучено у ОСОБА_6 під час його затримання.

А тому, підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є мінімальним, відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України, чи застосування положень ст. 69 КК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого - колегія суддів не вбачає.

Будь-яких інших доводів на обґрунтування вимог щодо суворості призначеного ОСОБА_6 покарання, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000357 від 04 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4