Справа № 333/3037/21
Провадження №1-кп/333/194/22
ВИРОК
Іменем України
04 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Діміров, Донецької області, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2021 року в період часу приблизно з 20 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи єдиний прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень, попередньо домовившись про це між собою, з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли на ґрунті раптового словесного конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , знаходячись у попередній змові з ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою усунення перешкод для нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , спровокував конфлікт, який переріс в бійку, шляхом нанесення в хаотичному порядку ударів руками по переднім частинам тулуба та верхніх кінцівок потерпілого, тим самим перевів увагу ОСОБА_9 на себе, та шляхом подання вказівок ОСОБА_6 , надав останньому можливість нанести тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 зі спини.
В подальшому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, знаходячись у попередній змові із ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що дії останнього надали можливість нанести тілесні ушкодження, на його вказівку, підійшов зі спини до потерпілого ОСОБА_9 та наніс йому не менше одного травматичного впливу, правою ногою взутою у гумові капці, в область спини, тим самим, спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки у вигляді переломів задніх відрізків 8-9 ребер праворуч, правобічного пневмотораксу, контузії легені та підшкірної емфіземи, які за результатами проведеної судово-медичної експертизи №494п від 30.03.2021, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, проте викликали тривалий розлад здоров я.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 та кваліфікує дії останнього: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 122 КК України, як пособництво в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладене вище та при цьому зазначив, що дійсно з ОСОБА_6 побив потерпілого ОСОБА_7 через конфлікт, який виник під час спілкування з потерпілим.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені судом, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні, обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів, а також, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованому йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 та конкретні обставини кримінального провадження, раніше не судимого, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, має статус особи тимчасово переміщеної.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
З урахуванням наведеного при призначенні міри покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільні позови у справі не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1