Справа № 159/3081/17
Провадження № 1-кп/159/97/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу
08 квітня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001410 від 15.06.2017 року та за № 0001689 від 17.07.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михлин Горохівського району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коростень Житомирської області, українця, громадянина України, фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.10.2007 року за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, належного на праві власності, звільненого 12.09.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 24 дні,

у вчиненні ними кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Згідно ухвали суду від 17 лютого 2022 року, строк тримання обвинувачених під вартою продовжено до 17 квітня 2022 року включно.
Розглянути по суті кримінальне провадження до вказаного строку не виявляється можливим з об`єктивних причин, зокрема в зв`язку із значним об`ємом доказів, які необхідно дослідити для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

В ході судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження застосування щодо обвинувачених раніше обраних та продовжених запобіжних заходів у виді тримання під вартою з мотивів продовження існування раніше визначених ризиків.

Потерпіла та представник потерпілих зазначені клопотання підтримали.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки будь-які ризики на даний час відсутні.

Крім цього, захисником ОСОБА_9 подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Таке клопотання обґрунтовано тими ж підставами.

Захисник ОСОБА_8 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та подав письмове клопотання, в якому просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки у відповідності до закону останній перебуває під вартою, станом на 08.04.2022 року, 8 років 11 місяців 22 дні, а будь-які ризики щодо нього не існують та прокурором не доведені.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання з порушених питань, прийшов до таких висновків.

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) вказує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.
При цьому, вказівка в пункті "ґ" ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк "перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження", стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.
При цьому положення пункті "ґ" ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.
Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття "попереднє ув`язнення".
Таким чином, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови від 5 квітня 2018 року у справі № 265/2339/14-к, від 3 грудня 2019 року у справі № 537/400/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 497/349/16-к, тощо), у випадку скасування касаційним судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції щодо злочину, який вчинено до 20 червня 2017 року включно, період перебування особи в місцях позбавлення волі чи в установах попереднього ув`язнення (для участі в цьому кримінальному провадженні):
- з дня набрання вироком суду першої чи апеляційної інстанції законної сили і до дня ухвалення відповідної постанови Верховним Судом вважається періодом відбування покарання на підставі вироку суду, що набрав законної сили, і не є попереднім ув`язненням, а тому положення ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року) не підлягають застосуванню до цього періоду;
- з дня скасування Верховним Судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції і до дня набрання вироком законної сили за результатами нового розгляду в суді першої та/або апеляційної інстанцій підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року).
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою в межах даного кримінального провадження з 22.06.2017 року, а обвинувачений ОСОБА_7 з 11.08.2017 року.
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2018 року кожному обвинуваченому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Вироком Волинського апеляційного суду від 14.08.2019 року зазначений вирок першої інстанції в частині призначеного покарання залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 24.03.2020 року вирок Волинського апеляційного суду від 14.08.2019 року скасовано з призначенням нового апеляційного розгляду.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 27.05.2021 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2018 року скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Таким чином, зважаючи на положення ст. 72 КК України та правові позиції Верховного Суду з цього приводу, станом на 08.04.2022 року, ОСОБА_6 перебуває під вартою 8 років 11 місяців 19 днів, а обвинувачений ОСОБА_7 8 років 8 місяців 10 днів.
Враховуючи обсяг досліджених судом доказів, в тому числі проведення допиту основних свідків сторони обвинувачення, приймаючи до уваги тривалість перебування обвинувачених під вартою, строк покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винуватими, відсутність обґрунтованих доводів прокурора про доцільність збереження запобіжного заходу щодо обвинувачених у виді тримання під вартою, суд не вбачає на даний час підстав, які б свідчили про необхідність утримувати осіб під вартою.

До такого висновку суд приходить з урахуванням вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначено в рішеннях Єропейського суду з прав людини, зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з під варти (Рішення в справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Паскал проти України", "Єлоєв проти України", "Сташайтіс проти Литви", "Боротюк проти України", "Єчюс проти Литви", "Вренчев проти Сербії").

Таким чином, подальше утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою є невиправданим і порушуватиме їх права.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинувачених під вартою, а тому обвинувачені підлягають негайному звільненню з-під варти.

В той же час, раніше встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, щодо обвинувачених не зменшились та продовжують бути актуальними.

Зважаючи на наявність таких ризиків, суд вважає за необхідне змінити щодо обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які забезпечать належну поведінку обвинувачених та мінімізують наявні ризики.

Керуючись ст.ст. 177 183, 194, 197, 201, 202, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строків тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою задовольнити частково.

Клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених задовольнити повністю.

Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за їх викликом;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 , або АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматись від спілкування із свідками, потерпілими, експертами та іншим обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, окрім як в межах судових засідань.

Повідомити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розписку покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за їх викликом;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_3 ), без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматись від спілкування із свідками, потерпілими, експертами та іншим обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, окрім як в межах судових засідань.

Повідомити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , письмово під розписку покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає до негайного виконання, в зв`язку з чим обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Контроль за виконанням ухвали під час судового розгляду покласти на процесуального прокурора.

Строк дії ухвали рахувати з 08 квітня 2022 рокудо 07 червня 2022 року включно.

Копію ухвали надати обвинуваченим, їх захисникам, прокурору, потерпілим та їх представнику, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1