Справа № 545/1586/22
Провадження № 1-в/545/452/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської област клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня, уродженець с. Голубівка Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , не одружений, українець, громадянин України, до засудження не працював, раніше не судимий;

засуджений: 13.09.2018 року Новомосковським міським районним судом Дніпропетровської області за ст.115 ч.2 п.12,6, ст.289 ч.3,70 ч.1,72 ч.5 КК України до 14 років позбавлення волі,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання. Засуджений посилався на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений надав до суду заяву, в якій підтримав клопотання та просив задовольнити, розгляд клопотання прохав провести без його участі.

Представник ДУ "Божковська виправна колонія (№16)" надав до суду заяву про розгляд клопотання без участі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

З матеріалів справи встановлено, що 13.09.2018 року ОСОБА_4 засуджений Новомосковським міським районним судом Дніпропетровської області за ст.115 ч.2 п.12,6,289 ч.3,70 ч.1,72 ч.5 КК України до 14 років позбавлення волі.

Початок строку 10.04.2016 року. Кінець строку 29.05.2026 року.
У державну установу «Божковська виправна колонія (№ 16)» ОСОБА_4 прибув 11.02.2021 року. Працевлаштований різноробочим виробничої зони установи, де працює до даного часу. До праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу.
В колективі підтримує дружні стосунки з засудженими. В колективі засуджених адаптувався швидко. Поводить себе шановано в бесідах представниками адміністрації.
Має одне заохочення, стягнень не має.
Виконавчі листи на адресу колонії не надходили.

За формальними ознаками відповідно до ст.107 КК України право на умовно-дострокове звільнення можливо після відбуття більше 2/3 строку покарання.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений за особливо тяжкий злочин, передбачений п.12,6 ч.2 ст.115 КК України, протягом строку відбуття покарання в ряді виправних закладів характеризувався посередньо, за час відбування покарання з 11.02.2021 року в державній установі "Божковська виправна колонія (№16)" був заохочений 1 раз, стягнень не мав, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вести за таких обставин мову про те, що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

Той факт, що засуджений має заохочення і подяки, не є безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в цьому випадку враховується поведінка засудженого і його ставлення до праці за увесь час відбування покарання.

Оскільки застосування інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не є обов`язком суду, а досліджені докази та відомості про особу засудженого ОСОБА_4 дають підстав для висновків про виправлення засудженого, то суд вважає подане письмове клопотання про умовно-дострокове звільнення безпідставним, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1