Провадження № 1-кп/466/326/22
В И Р О К
іменем України

19 вересня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників справи
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 29.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 18.05.2018 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 2 місяці та 22.03.2019 Апеляційним судом Львівської області на підставі ч. 5 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 6 місяців, 27.04.2018 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України до Шевченківського районного суду м. Львова, 27.07.2021 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України до Личаківського районного суду м. Львова, 30.07.2021 року відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України до Галицького районного суду м. Львова, 17.08.2021 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України до Франківського районного суду м. Львова, 25.08.2021 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України до Личаківського районного суду м. Львова, 27.08.2021 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст. 185 КК України до Жовківського районного суду Львівської області, 09.11.2021 відносно якого скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України до Залізничного районного суду м. Львова, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_4 , 29.01.2021, приблизно 02:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у нежитлове приміщення (кіоск), діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом злому бічної металевої стіни продуктового кіоску, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , проник у вище вказаний кіоск, однак свого злочинного умислу не закінчив з причин, що не залежали від його волі, тобто не вчиняв усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 09.02.2021, приблизно 18:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом пошкодження вхідних дверей, намагався проникнути у квартиру АДРЕСА_3 , однак свого злочинного умислу не закінчив з причин, що не залежали від його волі, тобто не вчиняв усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 10.02.2021, приблизно 13:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник у квартиру АДРЕСА_4 звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 40 000 гривень, наручний годинник марки «Tissoot», вартістю 3000 гривень золоті прикраси вартістю 9320 гривень залишив приміщення помешкання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 52 320 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Так, ОСОБА_4 , 18.04.2021, приблизно 12:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник у квартиру АДРЕСА_5 звідки таємно викрав золотий ланцюжок вагою близько 10 грам, золотий чоловічий браслет вагою 10 грам, два золоті чоловічі перстні, золотий чоловічий хрестик, два золоті жіночі перстні, після чого залишив приміщення помешкання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 18460 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 08.07.2021, приблизно 10:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник у квартирі АДРЕСА_6 звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1600 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 08.07.2021 становило 43664 грн., 400 євро, які згідно курсу НБУ станом на 08.07.2021 становило 12916 грн., золотий ланцюжок з кулоном вартістю вагою 13 грам вартістю 10725 грн., чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 67305 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 09.07.2021 приблизно о 15:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник у квартиру АДРЕСА_7 звідки таємно викрав 1500 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 09.07.2021 становили 40920 грн., 105 євро, які згідно курсу НБУ станом на 08.07.2021 становили 3392 грн., 100 злотих, які згідно курсу НБУ станом на 08.07.2021 становили 710 грн., ювелірні вироби вартістю 5775, після чого залишив приміщення помешкання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 50797 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 10.07.2021 приблизно о 04:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник у квартиру АДРЕСА_8 звідки таємно викрав ноутбук марки «HP C/N: D040207M модель 25G7» вартістю 16 000 гривень, після чого залишив приміщення помешкання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 16 000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України доведена повністю.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, згідно довідки на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст. 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Враховуючи викладене, обставини вчиненого кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Даним кримінальним правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду: ОСОБА_5 в розмірі 52 320 гривень; ОСОБА_6 заподіяно матеріальну в розмірі 18460 гривень; ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 67305 гривень; ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 50797 гривень; ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 16 000 гривень;
Таким чином суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно обрати в межах санкції статтей за якими він обвинувачується.
Цивільний позов - не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 29.01.2021 року не обирався.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 349, 366-368, 374, 376, 395 КПК України, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 /трьох/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 3 /трьох/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Жовківського районного суду Львівської області від 16.06.2021 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.
Речові докази по справі згідно постанови про визнання речовим доказом від 10.03.2021 року, а саме: два циліндричних механізми та чотири ключа - знищити.
Початок строку відбування покарання рахувати з 26.07.2021 року.
Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 29.01.2021 року не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України
- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.
СуддяОСОБА_1