Справа № 441/718/22 1-кп/441/149/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Городок Львівської області кримінальне провадження щодо неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мшана , Городоцького району , Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з освітою 9 класів, військовозобов`язаного, раніше не судимого: обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 06 травня 2022 року близько 01:30 год., діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, шляхом відчинення металевої хвіртки, проник на територію господарства АДРЕСА_1 , де встановивши контроль над автомобілем марки «ВАЗ» моделі 21061 білого кольору, із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 та який був припаркований поблизу житлового будинку на території вказаного господарства, перемістив його в просторі з місця первинного знаходження, тобто незаконно заволодів автомобілем, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 15825.98 грн.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

У кримінальному провадженні №0000062 від 06.05.2022 між прокурором ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 , за присутності законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з вимогами ст.ст.468,469,472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 289 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості неповнолітній ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України- у вигляді 5 років позбавлення волі, з застосуванням правових приписів ст.ст.75, 104 КК України. Крім того, прокурор та неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з застосуванням правових приписів ст.ст.75, 104 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з застосуванням правових приписів ст.ст.75, 104 КК України.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_4 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_7 не заперечив щодо затвердження угоди.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2ст. 289 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином тяжким, однак, в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
В порядку ст.485 КПК України судом з`ясовано обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обтяжуючих обставин, особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , який позитивно характеризується за місцем проживання, а також те, що дане кримінальне правопорушення не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду,відсутність цивільного позову, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.289КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, обтяжуючих обставин не встановлено, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та його молодий вік, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.ст.75,104 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314,374-376,475 КПК України,суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 08 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000062 від 06.05.2022 укладену між прокурором Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 , за присутності законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
На підставі ч.ч.2,3 ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.
Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4118.88 грн./чотири тисячі сто вісімнадцять три/ грн. 88 коп.
Зняти арешт накладений слідчим суддею згідно ухвали від 11.05.2022 з транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21061» р.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 :
Тканину із запаховим слідом; мікрооб`єкти із переднього сидіння автомобіля, 6 марлевих тампонів із змивами; 8 слідів папілярних узорів; 3 структури матеріалу; 2 автомобільні чохли; 8 резинових частин чорного кольору, ззовні схожі на частини автомобільного керма.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21061» р.н.з. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 : залишити йому як власнику,
Речові докази Тканину із запаховим слідом; мікрооб`єкти із переднього сидіння автомобіля, 6 марлевих тампонів із змивами; 8 слідів папілярних узорів; 3 структури матеріалу; 2 автомобільні чохли; 8 резинових частин чорного кольору, ззовні схожі на частини автомобільного керма знищити як такі що не являють собою цінності.
Речові докази: мобільний телефон торгової марки Ксіомі моделі «Редмі 9 А», ІМЕЛ 1 : НОМЕР_4 , ІМЕЛ 2 : НОМЕР_5 що повернутий ОСОБА_5 залишити йому як власнику.
Мобільний телефон торговельної марки, Самсунг моделі «А12», що повернутий ОСОБА_8 залишити їй як власнику.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1