Справа № 164/1373/21 Провадження №11-кп/802/258/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Маюничі Володимирецького району Рівненської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, працює, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов КП „Волинська обласна клінічна лікарня Волинської обласної ради про стягнення з ОСОБА_10 в її користь 7515 (сім тисяч п?ятсот п?ятнадцять) гривень 56 копійок за лікування потерпілого ОСОБА_11 залишено без задоволення.
Вироком вирішено питання про речові докази, судові витрати та арешт майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він, 21 серпня 2021 року, біля 00 години 13 хвилин, керуючи автомобілем „BMW 320, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), в напрямку смт. Маневичі Волинської області, поблизу с. Ситниця Луцького району Волинської області, на відстані 53 м від зупинки громадського транспорту „с. Ситниця, проявив безпечність та неуважність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, на заокругленій ділянці автодороги не стежив уважно за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не справився з керуванням автомобілем, виїхав на ліве по ходу руху транспортного засобу узбіччя, а в подальшому - в кювет автодороги, де автомобіль перекинувся.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля „BMW 320, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № 378 від 16 вересня 2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, яка в себе включає: множинні злами ребер з обох сторін, деякі із розривами пристінкової плеври, крововиливи під плевру обох легень, крововиливи у корені легень, крововиливи у діафрагму, гемоторакс, розтрощення правої частини великої долі печінки, гемоперитонеум, закритий злам кісток правого ліктьового суглобу, підшкірну гематому в лівій скронево-тім`яно-потиличній ділянці, дві забійні рани в правій тім`яно-скроневій ділянці голови, синець навколо правого ока, множинні садна тіла, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і призвели до смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_12 являється поєднана тупа травма тіла у вигляді множинних зламів ребер із забоями та розривами внутрішніх органів; пасажир автомобіля „BMW 320, реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 643 від 6 вересня 2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому правої ключиці зі зміщенням, садна обличчя та нижньої щелепи, підшкірної гематоми зліва, підвивиху 7-го зуба справа на нижній щелепі, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Причинами та умовами, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, стало невиконання водієм ОСОБА_10 наступних вимог Правил дорожнього руху:
- п. 2.3 (б, д) ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 12.1 ПДР, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Дані порушення Правил дорожнього руху знаходяться безпосередньо в прямому причинному зв`язку з виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, що призвели до смерті потерпілого.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання із застосуванням ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В заперечені на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилається на визнання ОСОБА_10 вини, щире каяття, добровільне повне відшкодування збитків, його характеризуючі дані та думку потерпілих щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_11 подав суду заяву, в якій просить вирок залишити без змін, відхиливши апеляцію прокурора.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, потерпілих, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання із застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання та звільняючи від його відбування, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_10 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено і це не оспорюється в апеляційній скарзі та з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, а також врахувавши наслідки вчиненого злочину, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення основного покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі та про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.

Також обґрунтовано суд першої інстанції знайшов за можливе і необхідне призначити і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Апеляційний суд враховує, що позиція потерпілої сторони у судовому засіданні щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування чи зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді