Справа № 307/369/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/142/22 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.02.2022 про повернення прокурору обвинувального акту, щодо ОСОБА_7 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.02.2022 обвинувальний акт, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, повернуто прокурору, внаслідок невідповідності вимогам КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 11.01.2021 близько 22 год. 30 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин зі ОСОБА_9 , підійшов до припаркованого біля вказаного будинку автомобіля марки «Deawoo Lanos», за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_9 , з метою спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень останньому, відкрив водійську дверку автомобіля та наніс один удар рукою зажатою в кулак по обличчю потерпілого, завдавши йому фізичного болю, і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому невірно зазначено дату вчинення кримінального проступку, а саме: 11.01.2021, замість 11.01.2022 і факт такої помилки підтверджено даними, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі, прокурор просить скасувати ухвалу суду від 17.02.2022 як незаконну та необґрунтовану й призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , всупереч висновкам суду
-2-

першої інстанції, відповідає вимогам, передбаченим п.9 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки був складений слідчим 27.01.2022 та затверджений прокурором 28.01.2022. При цьому, ті ж самі дати його складення та затвердження зазначені і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, що також узгоджується з третім аркушем обвинуваченого акту. Прокурор також зазначає, що наявність помилкової дати затвердження на першій сторінці, слід розцінювати як технічну помилку та формальний недолік, який не може слугувати законною підставою для привернення обвинувального акту прокурору.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені в ст.291 КПК України.
Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті.
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст.291 КПК України.
Згідно ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Відповідно до положень ч.1 ст.91, ч.3 ст.374 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. В
-3-

подальшому вони, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення, мають бути зазначені прокурором у обвинувальному акті, а судом в обвинувальному вироку.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави продавленого йому обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії, п.79). Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого супового розгляду (рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п.3 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54).
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000009 від 12.01.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, він фактично не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою процесуального закону про, що вірно зазначено в оскарженій ухвалі суду. Таким чином, апеляцій суд визнає вірним висновок суду щодо зазначення невірної дати вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті.
Положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в ньому зазначена дата вчинення кримінального правопорушення «11.01.2021». Водночас відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, були внесені 12.01.2022, що фактично свідчить про неправильність формулювання обвинувачення та в подальшому неправильному відліку часу строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки такі строки рахуються з моменту вчинення кримінального правопорушення.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що в підготовчому судовому засіданні саме прокурором було ініційовано питання про повернення прокурору обвинувального акту з підстав невірного зазначення в ньому дати вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення і факт такої помилки прокурор підтвердив даними, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному проваджені.

-4-

Частинами 1 та 2 статті 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-3 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
На думку апеляційного суду, вказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють його призначення до судового розгляду, а тому відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, апеляційний суд приходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність недоліків обвинувального акту, а тому рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, є законним.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора, зокрема, щодо помилкового зазначення дати затвердження на першій сторінці обвинувального акту, самі по собі, не являються тими порушеннями, які зумовлюють повернення обвинувального акту прокурору, проте на такі недоліки обвинувального акту не посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі як на підставу для повернення обвинувального акту, а тому покликання на них прокурора є безпідставними.
За таких підстав, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.02.2022 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000009 від 12.01.2022 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,- без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: