ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/51/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва
в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2, 3 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:
На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 та ч. 3 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 , заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, так як відповідно до обвинувального акту, дії та обставини, які їй інкримінуються, мали місце понад 13 років тому, а тому наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України, крім цього остання не ухилялася від досудового слідства та суду та до закінчення строків, визначених у ч.1 ст. 49 КК України, не вчинила нового кримінального правопорушення.
Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання підтримала, не заперечувала щодо закриття кримінального провадження стосовно неї за підстав, викладених у клопотанні її захисника.
Прокурор поклався на розсуд суду.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та представник потерпілих ОСОБА_8 заперечували щодо закриття кримінального провадження, оскільки вважають, що обвинувачена ОСОБА_4 сприяла затягуванню процесу, а їх права, як потерпілих, в такому випадку будуть порушені.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , маючи намір незаконного збагачення, шляхом обману та зловживаючи довірою, під приводом придбання житла за зниженою вартістю та на умовах соціальних програм, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів, заволоділа грошовими коштами громадян, при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 у невстановлену слідством точну дату та час, в кінці січня 2007 року, будучи знайомою та тісно товаришуючи з ОСОБА_10 , в одній із розмов, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довіри останньої, повідомила ОСОБА_10 , що має можливість надати допомогу у придбанні квартири в м. Києві, за зниженою вартістю за умовами соціальних програм для забезпечення громадян житлом за бюджетні кошти.

На дану пропозицію ОСОБА_10 , будучи впевнена в добросовісності намірів ОСОБА_4 погодилась, після чого, маючи умисел на незаконне заволодіння майном ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами в великих розмірах, зловживаючи довірою останньої, ОСОБА_4 запропонувала їй передати грошові кошти для отримання житла.

У невстановлений слідством точний час та дату, перебуваючи в приміщенні офісу, що по вулиці Предславинській в м. Києві, ОСОБА_10 , будучи впевненою у добросовісності намірів ОСОБА_4 , в присутності ОСОБА_11 , передала останній як плату за житло відповідно до раніше узгодженої домовленості з ОСОБА_4 , грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 31.01.2007 року становить 25 250 гривень. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в період часу з початку лютого по середину березня 2007 року, знаходячись в приміщенні вказаного офісу по вулиці Предславинській в м. Києві, - спільно з ОСОБА_11 , що діяла як посередник при передачі грошових коштів ОСОБА_4 , знову отримала грошові кошти від ОСОБА_10 , як частку за придбання житла відповідно до домовленості з ОСОБА_4 , у розмірі 17 000 доларів США що згідно з курсом НБУ станом на 15.03.2007 року становить 85 850 гривень, а всього ОСОБА_4 , отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 111 100 гривень, розпорядившись грошовими коштами у власних потребах, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду у великих розмірах.
Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном в великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час та дату, на початку жовтня 2008 року, з метою заволодіння чужим майном осіб, під приводом надання допомоги у придбанні житла в м. Києві за зниженою ціною як житло соціального спрямування, що будується за рахунок та за соціальними програмами органів місцевого самоврядування, заволоділа грошовими коштами в розмірі 25 000 доларів США що належать ОСОБА_6 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час та дату, на початку жовтня 2008 року, перебуваючи на території парку ,,Воїнів Інтернаціоналістів, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, при зустрічі з ОСОБА_6 , з метою заволодіння майном останнього, повідомила неправдиві відомості щодо можливості надання допомоги при оформленні та придбанні житла за вигідними умовами за соціальними програмами будівництва житла органами місцевого самоврядування за бюджетний кошт, а саме трьохкімнатною квартирою в м. Києві, тим самим увівши в оману ОСОБА_6 .

Будучи впевненим в добросовісності намірів ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час, в середині жовтня 2008 року, перебуваючи на території парку ,,Воїнів Інтернаціоналістів в м. Києві, ОСОБА_6 передав останній грошові кошти в розмірі 25 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 15.10.2008 року становить 123 000 гривень.

Як спосіб у заволодінні грошовими коштами шляхом обману та зловживаючи довірою, ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 боргову розписку про отримання грошових коштів.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдала матеріальної шкоди ОСОБА_6 у великих розмірах, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном в великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, у невстановлений слідством точний час, в середині жовтня 2011 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину взуття розташованого неподалік станції метро ,,Харківська в м. Києві, шахрайським шляхом, під приводом надання допомоги ОСОБА_12 у придбанні житла в місті Києві за зниженою ціною, заволоділа грошовими коштами останньої в розмірі 25 000 доларів США при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений слідством точний час, при зустрічі з ОСОБА_12 в приміщенні магазину взуття неподалік станції метро ,,Харківська що в Дарницькому районі міста Києва, повідомила останній неправдиві відомості щодо можливості надання допомоги у придбанні квартири за зниженою вартістю за умовами соціальних програм для забезпечення громадян житлом за бюджетні кошти в м. Києві, тим самим увівши в оману ОСОБА_12 .

Будучи впевненою в добросовісності намірів ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час, в середині жовтня 2011 року, перебуваючи неподалік станції метро ,,Харківська, що в Дарницькому районі міста Києва, ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , передала грошові кошти в розмірі 16 000 доларів США що згідно з курсом НБУ станом на 14.10.2011 року становить 127 520 гривень, яка виступила як посередник при передачі грошових коштів ОСОБА_4 .

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений слідством точний час, в листопаді 2011 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 знову отримала грошові кошти від ОСОБА_12 , як частку за придбання житла відповідно до домовленості з ОСОБА_4 , у розмірі 4 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 01.11.2011 року становить 31 880 гривень, та в листопаді 2012 року у розмірі 5000 доларів США що згідно з курсом НБУ станом на 01.11.2012 року становить 39 950 гривень, а всього ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 199 350 гривень, розпорядившись грошовими коштами у власних потребах, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду у великих розмірах.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном в великих розмірах, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, 19 грудня 2011 року, ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном осіб, під приводом надання допомоги у придбанні житла в м. Києві за зниженою ціною як житло соціального спрямування, що будується за рахунок та за соціальними програмами органів місцевого самоврядування, заволоділа грошовими коштами в розмірі 10 000 доларів США що належать ОСОБА_13 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 19 грудня 2011 року, у невстановлений слідством точний час, перебуваючи на території «Авторинку», що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Перова, при зустрічі з ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном останнього, повідомила неправдиві відомості щодо надання допомоги при оформленні та придбанні житла за вигідними умовами за соціальними програмами будівництва житла органами місцевого самоврядування за бюджетний кошт, а саме трьохкімнатною квартирою розташованої в будинку АДРЕСА_2 .

Будучи впевненим в добросовісності намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , того ж дня, а саме 19 грудня 2011 року, передав останній як частину від суми необхідної для отримання квартири, грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 19.12.2011 року становить 79 800 гривень.

Як спосіб у заволодінні грошовими коштами шляхом обману та зловживаючи довірою, ОСОБА_4 передала ОСОБА_13 боргову розписку про отримання грошових коштів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала значної матеріальної шкоди ОСОБА_13 .

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майно, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час та дату, в березні 2012 року, з метою заволодіння чужим майном осіб, під приводом надання допомоги у придбанні житла в м. Києві за зниженою ціною як житло соціального спрямування що будується за рахунок та за соціальними програмами органів місцевого самоврядування, заволоділа грошовими коштами в розмірі 10 000 доларів США що належать ОСОБА_14 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час та дату, в березні 2012 року, в розмові з ОСОБА_14 , повідомила останньому неправдиві відомості щодо можливості надання допомоги при оформленні та придбанні житла за зниженою вартістю та соціальними програмами будівництва житла органами місцевого самоврядування за бюджетний кошт, а саме трьохкімнатною квартирою, що за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим увівши в оману останнього.

Будучи впевненим в добросовісності намірів ОСОБА_4 , у невстановлений слідством точний час та дату, в кінці березня 2012 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_14 передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США що згідно з курсом НБУ станом на 31.03.2012 року становить 79 800 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдала значної матеріальної шкоди ОСОБА_14 .

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України.
Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Дане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2015 року за № 0001888, а події вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 190 КК України відбувалися понад 10 років тому, а за ч. 3 ст. 190 КК України - понад 15 років тому.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України відносяться до нетяжкого злочину, а за ч.3 ст. 190 КК України - до тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 190 КК України, які інкримінуються ОСОБА_4 , минуло більше 15 років, при цьому, перебіг давності не зупинявся і не переривався, обвинувачена вперше притягується до кримінальної відповідальності, від слідства не ухилялася та не заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України, закриття провадження з цих нереабілітуючих підстав є обов`язковим, а ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.
Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченої своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.190 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, з наведених вище мотивів та підстав.

Вирішуючи питання заявлених потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 цивільних позовів суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та 3 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду цивільних позовів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди. Цивільний позивач має право звернутись із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 .
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284, 350 КПК України, на підставі ст. 49 КК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0001888 від 19.02.2015 року відносно ОСОБА_4 - закрити.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1104 грн. 84 коп. на користь держави.
Речові докази: рукописні розписки, які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах справи
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: