ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/479/22 Справа № 703/4315/21 Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Черкаси
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 та застосовано до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 20 липня 2021 року в період часу з 13.00 години по 14.00 годину, перебуваючи на переливній греблі Смілянського водосховища, що поблизу вул. Перемоги в м. Сміла, скориставшись тим, що ОСОБА_11 , залишивши на березі сумку без нагляду, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi-9», вартістю 3333 грн. 33 коп, після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК

Також суд визначив, що ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та застосував відповідний захід медичного характеру.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вищевказану ухвалу, виключивши з її мотивувальної частини, а саме з формулювання фактичних обставин, визнаних судом встановленими, посилання на встановлення умислу та корисливий мотив при вчиненні особою суспільно небезпечного діяння.

Посилаючись на ч. 3 ст. 503, ст. 505 КПК України вказує, що предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

З цього приводу наводить правові позиції Верховного суду, викладені у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 206/5483/18; від 06 лютого 2020 року у справі № 234/18511/18); від 26 червня 2019 року у справі № 202/5997/17.

Разом з тим, всупереч указаних вище положень кримінального процесуального закону та судової практики при викладенні фактичних обставин провадження, які суд вважає встановленими, суд вказав на умисел, корисливі мотив та мету, що характеризують вчинене ОСОБА_10 діяння.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи;

- захисник, законний представник особи, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів, переглядаючи ухвалу суду в межах апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався цих вимог.

Суд першої інстанції, вірно, визнавши доведеним, що ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, постановив ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, що не оскаржується апелянтом.

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно вказав на те, що ОСОБА_10 діяв з прямим умислом, адже виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Тоді як ОСОБА_10 на час вчинення відповідного діяння, яке мало місце, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. ст. 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали, а саме з формулювання фактичних обставин, визнаних судом встановленими, посилання на встановлення умислу та корисливий мотив при вчиненні ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4