Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/324/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретар с/з - ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт. Міжгір`ї справу кримінального провадження ЄРДР № 0000001 від 02.01.2022 за обвинувальним про обвинувачення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Міжгірським РС ГУ ДМС України в Закарпатській області 18.12.2015, РНОКПП НОМЕР_2 , засіб мобільного зв`язку НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, паспорт № НОМЕР_4 , виданий 04.06.2018 органом ДМС 2128, РНОКПП НОМЕР_5 , засіб мобільного зв`язку НОМЕР_6 , -

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

29.12.2021, біля 19 год. 30 хв., перебуваючи на другому поверсі в приміщенні ресторану-піцерії «Шипіт Карпат», який розташований в с.Пилипець, 344 Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб та малолітньої особи, виражаючись нецензурною лексикою, підійшли до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, у присутності сторонніх осіб та малолітньої особи, ОСОБА_4 кулаками обох рук та взутими ногами наніс множинні удари по голові та тулубу потерпілим. Після чого ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 та кулаком правої руки наніс останньому один удар по голові. В ході даного інциденту в бійку втрутилися присутні на той час сторонні особи, які і припинили вказаний конфлікт.

У результаті злочинних хуліганських дій ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 2/м від 03.01.2022, спричинив потерпілому ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах ліктьової ділянки правої кисті та подряпину шкірних покривах лівого підребер`я, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму дії. Тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах ліктьової ділянки правої кисті від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, або від удару об такі. Всі вищевказані тілесні ушкодження розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (відповідно до правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 п.2.3.5, від 17.01.1995 року). По давності вкладаються в час пригоди, яка мала місце 29.12.2021, та могли виникнути при зазначених обставинах. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, за винятком садна ліктьової ділянки правої кисті, а ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 , згідно показів останнього, фізичну біль.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлені обставини, які відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, - визнали повністю, а також визнали свою вину в учиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.2 КК України, розкаялись у вчиненому та повідомили, що вони мали намір примиритись з потерпілими, однак це питання не врегулювали остаточно, бо їх мобілізували для проходження військової служби в Збройні Сили України. Обвинувачені також повідомили, що вони підходили і мали перемовини з дружинами потерпілих, однак вони рекомендували їм звернутись до потерпілих безпосередньо, тому не вирішено питання відшкодування.

Представник потерпілих повідомив, що потерпілі перебувають в Збройних Силах України. Просить розглянути кримінальне провадження без їх участі. Представник потерпілих також повідомив, що обвинувачені не вжили заходів для добровільного відшкодування шкоди потерпілим чи їх сім`ям.

Суд постановив розглянути кримінальне провадженні без потерпілих і за згодою сторін кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які зазначені в обвинувальному акті, бо вони ніким не оспорюються і роз`яснив сторонам наслідки застосування положень ч.3 статті 349 КПК України та обмежився допитом обвинувачених і дослідженням документів, що характеризують обвинувачених.

Оцінивши встановлені обставини, позицію обвинувачених та потерпілих суд дійшов висновку, що обвинувачені є винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, яке мало місце за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та вчинені групою осіб (стаття 296 ч.2 КК України).

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачені підлягають покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за вчинене кримінальне правопорушення, виходячи з альтернативних видів санкцій статей 296 ч.2 КК України, суд зважає на таке.

Прокурор запропонував суду застосувати до обвинувачених покарання, не пов`язане з ізоляцією їх від суспільства та положеннями кримінального закону про випробування. Представник потерпілих вважає, що обвинувачені заслуговують реальної міри покарання у виді обмеження волі.

Обґрунтування суду призначення міри покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених, суд визнає вчинення ними злочину в присутності малолітньої дитини одного з потерпілих. Цю обставину обвинувачені визнали, не оспорили і така зазначена в обвинувальному акті щодо кожного обвинуваченого. Суд відхиляє обставину, яка зазначена як обтяжуюча в обвинувальних актах у виді вчинення кримінального правопорушення групою осіб, бо ця обставина є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого статтею 296 ч.2 КК України, тобто передбачена диспозицією статті 296 ч.2 КК України і охоплюється та враховується санкцією цієї ж норми кримінального закону.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає їх щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне беззастережне визнання вини.

Суд бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене статтею 296 ч.2 КК класифікується як злочин, який відповідно до положень статті 12 ч.4 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Кримінальне правопорушення характеризується умисною формою вини. Наслідків від злочину не має.

Суд також бере до уваги особи обвинувачених, які вперше вчинили кримінальне правопорушення, раніше не судилися, що стверджено довідкою уповноваженого органу поліції, подану в справу стороною обвинувачення.

За місцем проживання Пилипецькою сільською радою обвинувачені характеризуються позитивно. Соціальні зв`язки обвинувачених є міцними, вони мають постійне місце проживання та сім`ї. Однак не мають постійного місця праці (заробляють тимчасовими не облікованими сезонними роботами за місцем свого проживання). Суд бере до уваги висновки органу пробації про позитивність осіб обвинувачених, середній ризик повторного вчинення ними кримінальних правопорушень та небезпеки цих осіб для суспільства, а також можливість їх виправлення в громаді із застосуванням положень кримінального закону про випробування обвинувачених у разі застосування покарання у виді позбавлення або обмеження волі.

Метою кримінального покарання є необхідність виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини вчиненого кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, одна обтяжуюча покарання обставина, позитивність обвинувачених до і після вчинення злочину, зміст досудової доповіді органу пробації (середні ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства та можливість виправлення під час відбування покарання в територіальній громаді) переконують суд у тому, що слід застосувати до обвинувачених покарання, яке не пов`язане з реальною ізоляцією від суспільства, тобто є всі підстави застосувати положення статей 75, 76 КК України.

Визначаючи індивідуальне покарання для кожного обвинуваченого суд бере до уваги і таке.

За обставинами справи ОСОБА_4 був ініціатором бійки, першим розпочав нанесення тілесних ушкоджень, був активним у своїх діях. Отже, він заслуговує більш суворого покарання, тобто у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців. ОСОБА_5 як співвиконавець злочину, з урахуванням його дій (наніс тільки один удар потерпілому рукою) заслуговує більш м`якого покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

При визначенні іспитового строку, передбаченого статтею 75 КК України для випробування обвинувачених, суд вважає, що такий строк для обвинувачених має бути однаковим, бо ОСОБА_4 брав активну участі в учиненні злочину, за змістом досудової доповіді ОСОБА_4 також вчиняв адміністративні правопорушення. Натомість ОСОБА_5 раніше в 2020 році вже вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене статтею 296 ч.1 КК України в неповнолітньому віці і до нього було застосовано положення статті 45 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності, що стверджено змістом ухвали Між- гірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2020 в справі № 302/98/20. ОСОБА_5 не вважається судимим, однак цю обставину суд бере до уваги як таку, що характеризує особу зі схильністю до правопорушень.

Отже, доцільним є для випробування обвинувачених іспитовий строк протягом двох років.

Суд також вважає, що для належного здійснення контролю за обвинуваченими під час відбування покарання з випробуванням на них слід покласти і додаткові обов`язки, які передбачені статтею 76 ч.3 пункти 2, 3, 6 КК України. При цьому суд зважає на те, що обвинувачені є працездатними особами молодого віку і військовозобов`язаними.

Доводи представника потерпілого про призначення обвинуваченим реальної міри покарання, бо вони добровільно не відшкодували шкоду потерпілим, суд відхиляє з огляду на таке обґрунтування. Ні потерпілі, ні їх представник не подали в кримінальне провадження цивільно-правових вимог про стягнення з обвинувачених матеріальної чи моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням кожному потерпілому. Натомість потерпілі і їх представник мають право звернутись до суду з цивільними позовами до кожного обвинуваченого з конкретизацією цих вимог у цивільно-правовому порядку після набрання вироком законної сили.

Цивільного позову прокурором не заявлено. Судових витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід стосовно обвинувачених на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався. Клопотання про обрання запобіжного заходу до обвинувачених до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось. Обвинувачені належно виконували процесуальні обов`язки.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 296 ч.2 КК України і призначити покарання, із застосуванням статей 75, 76 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням якщо він протягом іспитового строку двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 під час відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку такі обов`язки :

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу (посаду);

- стати на військовий облік у територіальному центрі комплектації та соціальної підтримки за місцем проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 296 ч.2 КК України і призначити покарання, із застосуванням статей 75 , 76 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням якщо він протягом іспитового строку двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_5 під час відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу (посаду);

- стати на військовий облік у територіальному центрі комплектації та соціальної підтримки за місцем проживання.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 30 днів з дня оголошення вироку.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ст.349 ч. 3 КПК України, - не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку вручити представнику потерпілих.

Суддя ОСОБА_1