Провадження № 11-кп/4808/159/22
Категорія ст.356 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003468 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська про закриття кримінального провадження. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003468 від 23.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрито на підставі п.3-1 ч.1, п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0003468 був допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_10 , 1952 р.н., який являвся єпископом Коломийсько-Чернівецької єпархії. Фактично ОСОБА_10 мешкав у м. Коломия, однак ще мав квартиру в АДРЕСА_1 , де зберігав свої особисті речі. Після смерті ОСОБА_10 , його брат ОСОБА_9 став спадкоємцем та все набуте за життя майно перейшло йому згідно заповіту. Так, 03.06.2013 року близько 15:00 години до потерпілого зателефонували сусіди його померлого брата та повідомили, що з квартири за адресою: АДРЕСА_1 вивозять майно. Приїхавши на місце, ОСОБА_9 побачив два мікроавтобуси, один мікроавтобус належав владиці Коломийсько-Чернівецької єпархії, а інший водієві Івано-Франківського кафедрального собору. Потерпілий побачив, що в мікроавтобусах знаходяться речі померлого брата, а саме ікони та картини. Піднявшись у квартиру потерпілий ОСОБА_9 побачив двох раніше невідомих йому чоловіків, нового єпископа Коломийсько-Чернівецької єпархії ОСОБА_11 та священика із АДРЕСА_2 , які вийшли з квартири, закрили двері ключем, який був у них.

Станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано в якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , Також, в ході досудового розслідування проведено тимчасові доступи, дізнавачем направлялося доручення в порядку ст. 40-1 КПК України оперативному підрозділу на встановлення можливих свідків та очевидців події, особи, що могли вчинити дане кримінальне правопорушення, встановлення камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального правопорушення, однак, інформації, що могла б мати значення для досудового розслідування та встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення отримано не було.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2022 року з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що висновок суду першої інстанції про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суперечить матеріалам даного кримінального провадження та обставинам, викладеним у мотивувальній частині рішення. Окрім того, дане рішення суд ухвалив без участі потерпілого ОСОБА_9 , що суперечить вимогам ч.2 ст. 412 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. Положеннями ч. 4 ст. 284 КК України передбачено, що закриття кримінального провадження із вказаної підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Санкція статті 356 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до трьох місяців. Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України є кримінальним проступком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з червня 2013 року минуло більше двох років та досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення не встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: 20.01.2014 року дано доручення слідчого про проведення слідчих (розшукових дій), протягом 2014 року допитано потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , зроблено запити в різні органи та організації. 10.02.2015 року заступником начальника СВ СУ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_24 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0003468. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.04.2015 року було скасовано зазначену постанову про закриття кримінального провадження. Також в матеріалах провадження міститься доручення про проведення слідчих (розшукових) двій у порядку ст. 40 КПК України від 28.09.2015 року, протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 05.10.2015 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 21.04.2016 року, протокол доступу до речей і документів від 28.11.2017 року, а саме до матеріалів цивільної справи №346/2238/15-ц за позовом Коломийсько-Чернівецької Єпархії УГКЦ до ОСОБА_9 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та державних актів на земельні ділянки, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 10.12.2018 року, а також міститься доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України від 03.08.2021 року та рапорт оперуповноваженого РУП Івано-Франківського ВП ГУНП від 10.08.2021 року про те, що в ході виконання доручення отримати позитивного результату не представилось за можливе. З серпня 2021 року інші слідчі дії у кримінальному провадженні не вчинялись. 20.12.2021 року прокурор направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження та не надав належної оцінки діям органу досудового розслідування щодо забезпечення ефективного розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Суд першої інстанції не проаналізував сукупність наявних у кримінальному провадженні доказів, не обґрунтував свої висновки щодо неможливості встановити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та прийшов до передчасного необґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003468 від 23.12.2013 року у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що оскаржуване рішення суд ухвалив без участі потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно матеріалів провадження потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_9 , проте в матеріалах даного кримінального провадження відсутні дані, які свідчать про те, що вказаний потерпілий у встановленому законом порядку повідомлявся про розгляд кримінального провадження судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.3 ст.56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:

1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;

2) брати участь у судовому провадженні;

3) брати участь у безпосередній перевірці доказів;

4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;

5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;

7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону провів судовий розгляд за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , не повідомивши його завчасно про розгляд провадження, позбавивши його можливості реалізувати права, якими він користується в судовому засіданні та не повідомив його про ухвалене рішення, чим позбавив його права на оскарження судового рішення у встановленому законом порядку.

Вказане, згідно п.5 ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень ч.1 ст.415 КПК України є підставою для скасування рішення суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за таких обставин передчасно прийшов до висновку про закриття кримінального провадження, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003468 від 23.12.2013 року, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5