Справа № 308/6873/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2022 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050 за ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050, погоджене процесуальним керівником прокурори Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050 за ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050, погоджене процесуальним керівником прокурори Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що 20 квітня 2022 року Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050.
Як вказує слідчий, 03 червня 2022 року о 16.30 год. стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.
Окрім того у клопотанні вказано на те, що як встановлено під час досудового розслідування: 19.04.2022, ОСОБА_6 , перебуваючи в м.Ужгороді, біля готельно-ресторанного комплексу «Кілікія», запропонував ОСОБА_7 за грошову винагороду, організувати незаконне переправлення через державний кордон України її сина ОСОБА_8 , оскільки, у зв`язку з воєнним станом на території України з 24.02.2022, виїзд громадян України чоловічої статті за кордон заборонено, за виключенням певних випадків, які на останнього не розповсюджуються
Як вказано у клопотанні, ОСОБА_6 , зазначив, що після організації виготовлення ним офіційного документу, на підставі якого у ОСОБА_8 будуть правові підставі виїзду за кордон, останньому необхідно буде вибути у Львівську область, де він зможе перетнути Україно-Польський кордон.
На виконання вищезазначеної пропозиції ОСОБА_6 , 24.04.202 ОСОБА_7 передала йому 5000 грн.
Надалі, ОСОБА_6 , підшукав громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які згідно їх спільного злочинного плану, за, на даний час, нез`ясованих обставин, організували виготовлення підробленого офіційного документу Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №441 від 18.07.2018 року про інвалідність з дитинства ОСОБА_8 у зв`язку з бронхіальною астмою.
При цьому слідчий зазначає, що 02.06.2022 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про необхідність вибуття її сина до м.Львова, де його зустрінуть ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які нададуть вищезазначений підроблений офіційний документ, на підставі якого ОСОБА_8 зможе виїхати за кордон, проінструктують яким чином йому необхідно буде доїхати до Україно-Польського кордону та посприяють йому в цьому. Цього ж дня, ОСОБА_8 вибув у місто Львів, де його, біля 17.10 год. в на АЗС «Окко» вул. Г.Сковороди, 22 с.Сокільники Львівського району Львівської області, зустріли ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які, повідомили що вони обізнані про його бажання вибути за кордон, та в ході особистої зустрічі надали ОСОБА_8 підроблений офіційний документ - довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №441 від 18.07.2018 року, сказавши, що на підставі даного документи він зможе вибути за кордон.
У клопотанні вказано на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 детально проінструктували ОСОБА_8 , яким чином він повинен поводитися при перетині кордону, зокрема при спілкуванні з військовослужбовцями прикордонної та митної служби, а саме детально роз`яснили, які відповіді останній повинен надавати представникам даних служб, у випадку їх питань спрямованих на з`ясування достовірності цієї довідки №441.
Водночас, як вказує слідчий, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з метою досягнення цілі щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, придбали останньому квиток на потяг сполученням Львів-Перемишель.
У клопотанні вказано на те, що біля 22.30 год., цього ж дня, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи на залізнодорожньому вокзалі міста Львова, повторно проінструктували ОСОБА_8 про механізм незаконного перетину ним кордону, повідомивши, що він вночі, на потязі сполученням Львів-Перемишель, вибуде закордон в Польську Республіку. У подальшому, біля 02 години 03.06.2022 ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з метою завершення умислу щодо незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, посадили останнього в потяг, на якому він вибув в напрямку Україно-Польського кордону.
У клопотанні вказано і на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на виконання їхньої попередньої домовленості, про надання останньою йому грошової винагороди, за сприяння в переправленні її сина ОСОБА_8 через державний кордон України, зустрілися біля 07.20 год. в м.Мукачево, на АЗС «UPG» на вул. Лавківській, де ОСОБА_6 , реалізуючи єдиний злочинний умисел на отримання грошових коштів від ОСОБА_7 за організацію переправлення ОСОБА_8 через державний кордон отримав від ОСОБА_7 решту з обумовлених коштів 7100 доларів США. 03.06.2022 о 04.20 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на площі Двірцевій в м.Львів (неподалік центрального входу до залізничного вокзалу міста Львова), на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стебник Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Стебник Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого.
Як вказано у клопотанні, 03.06.2022 о 07.22 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, після передачі грошових коштів, на території АЗС «UPG», за адресою: м. Мукачево, вул. Лавківська, 1ж, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Голубине Свалявського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, неодруженого.
Як вказано у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом оперативних працівників УСР в Закарпатській області від 20.04.2022 про причетність осіб у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.04.2022; протоколами допитів свідків; протоколом затримання ОСОБА_6 від 03.06.2022; протоколами огляду предметів від 03.06.2022; протоколом допиту та додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколами обшуків та оглядів місця події від 03.06.2022 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.
При мотивуванні клопотання слідчий посилається на ч.3 ст. 132, ч.1 ст. 170, п.3 ч.2 ст.170 , ч.10 ст. 170 КПК України.
Слідчий зазначає, що згідно інформаційної довідки за №302125209 від 06.06.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 на праві приватної власності зареєстрований будинок з надвірними спорудами, загальною площею 87,5 кв., що за адресою: АДРЕСА_3 .
У клопотанні вказано на те, що згідно реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_6 є власником наступних транспортних засобів: автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 1989 року випуску, VIN код НОМЕР_2 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; фургон малотонажний VOLKSWAGEN LT 28, державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 1994 року випуску, VIN код НОМЕР_6 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_7 , 2012 року випуску, синього кольору, VIN код НОМЕР_8 ;
Слідчий вказує на те, що з метою упередження в подальшому будь-якого обтяження, перетворення, шляхом укладення угод із розподілу (об`єднання), відчуження наведеного вище майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , а також забезпечення дієвості кримінального провадження, є необхідність заборонити відчуження та розпорядження вказаними об`єктами нерухомого та рухомого майна.
У клопотанні вказано на те, що приймаючи до уваги викладене, і те що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та з конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, на майно ОСОБА_6 слід накласти арешт.
З огляду на вище викладене, керуючись ст. ст. 40,170-171 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого і нерухомого майна: будинок з надвірними спорудами (реєстраційний номер 1942485), загальною площею 87,5 кв., що за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 1989 року випуску, VIN код НОМЕР_2 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; фургон малотонажний VOLKSWAGEN LT 28, державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 1994 року випуску, VIN код НОМЕР_6 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_7 , 2012 року випуску, синього кольору, VIN код НОМЕР_8 .
Окрім того, слідчий у зв`язку із тим, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді застави і останній перебуває за місцем свого проживання та може здійснити спроби перереєструвати вказане майно, просить клопотання про арешт майна прошу розглянути без виклику підозрюваного ОСОБА_6 .
Слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено існування обставин передбачених ч. 2 ст. 172 КПК України, що могло б слугувати підставою для розгляду вказаного клопотання без повідомлення підозрюваного, його захисника.
Слідчий в судове засіданні не з`явився, подав клопотання, про розгляд без його участі, підтримує клопотання просить задоволити.
Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Від ОСОБА_6 через канцелярію суду надійшла заяви про розгляд клопотання без його участі, у задоволенні клопотання просить відмовити враховуючи приписи ст. 170 ч.1, ст.ст. 171 ч.2, ч.1 ст. 173 КПК України, ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ч.1 ст. 172 Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській здійснюється досудове розслідування, розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050.
Згідно матеріалів клопотання, 03.06.2022 о 07.22 год. в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, після передачі грошових коштів, на території АЗС «UPG», за адресою: м. Мукачево, вул. Лавківська, 1ж, на підставі ст. 208 КПК України працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Голубине Свалявського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, неодруженого.
Окрім того, з матеріалів клопотання встановлено також, що 03.06.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групо осіб, а також вчинене з корисливих мотивів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні підтверджується: рапортом оперативних працівників УСР в Закарпатській області від 20.04.2022 про причетність осіб у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.04.2022; протоколами допитів свідків; протоколом затримання ОСОБА_6 від 03.06.2022; протоколами огляду предметів від 03.06.2022; протоколом допиту та додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколами обшуків та оглядів місця події від 03.06.2022 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.
Згідно санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову,стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:спеціальної конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ч. ч. 4,5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,за яке у разі визнання його винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні наведено достатньо аргументів що свідчать про існування сукупності підстав вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, підлягає можливій конфіскації, як виду покарання.
Таким чином, на переконання слідчого судді, у клопотанні доведено необхідність такого арешту, з вище зазначених підстав.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.
При цьому слід зазначити, що матеріали клопотання містять інформаційну довідку за №302125209 від 06.06.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно, згідно якої за ОСОБА_6 на праві приватної власності зареєстрований будинок з надвірними спорудами, загальною площею 87,5 кв., що за адресою: АДРЕСА_3 .
Окрім того, згідно доданих до клопотання згідно реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_6 є власником наступних транспортних засобів: автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 1989 року випуску, VIN код НОМЕР_2 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; фургон малотонажний VOLKSWAGEN LT 28, державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 1994 року випуску, VIN код НОМЕР_6 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_7 , 2012 року випуску, синього кольору, VIN код НОМЕР_8 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, в разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.
Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до п.п.1,3,5 ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження: наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В даному випадку на переконання слідчого судді, матеріалами клопотання надано в достатній мірі доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Виходячи із вказаного, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, слідчий приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобовязує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При цьому, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, для його власника та враховуючи потреби досудового розслідування щодо втручання у права та інтереси власників майна на даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя вважає вірним застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та вважає, що заборона розпорядження (відчуження) вказаним нерухомим майном забезпечить його збереження та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх, без позбавлення права користування та володіння ними.
Крім того, власники або володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення, а саме щодо заборони розпорядження (відчуження) майна, належного ОСОБА_5 , без заборони власників або володільців майна права користування та володіння нерухомим майном.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050 за ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2022 № 0000050, погоджене процесуальним керівником прокурори Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого і нерухомого майна: будинок з надвірними спорудами (реєстраційний номер 1942485), загальною площею 87,5 кв., що за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 1989 року випуску, VIN код НОМЕР_2 ; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, 2005 року випуску, VIN код НОМЕР_4 ; фургон малотонажний VOLKSWAGEN LT 28, державний номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 1994 року випуску, VIN код НОМЕР_6 ; причіп державний номерний знак НОМЕР_7 , 2012 року випуску, синього кольору, VIN код НОМЕР_8 , із забороною розпорядження (відчуження) даного майна, без заборони власників або володільців майна права користування та володіння вказаними нерухомим та рухомим майном до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та фізичним особам, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1