Справа № 203/4159/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження №0001145, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керчі Кримської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, маючого вищу освіту, працюючого в ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЦЕНТР ІНЖЕНЕРІНГ» на посаді прораба монтажних та будівельних робіт, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 року близько 15.10 годин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , рухався в Центральному районі міста Дніпра по проспекту Олександра Поля з боку вулиці Л. Стромцова в напрямку проспекту Пилипа Орлика.
Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу та швидкість керованого ним автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в районі електроопори №117 по проспекту О. Поля, виїхав за межі проїзної частини праворуч, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по тротуару проспекту О. Поля від вулиці Л. Стромцова в напрямку проспекту Пилипа Орлика. Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, численних саден та синців у внутрішнього кута правої надбрівної дуги, в лобній області по центру у нижній третині,в лобній області праворуч в середній третині, в проекції середньої третини правої надбрівної дуги; відкритого уламкового перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, синця в надплічній області праворуч з переходом на передню та задню поверхню грудної клітини та праву бічну поверхню шиї та двох забійних ран в проекції середньої третини правої ключиці та ближче до правої бічної поверхні шиї; закритої травми грудної V клітини: численних переломів ребер 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го попаравертебральній, лопатковій та середньо-паховій лініям праворуч, забію обох легень, з явищами двостороннього гемотораксу, підшкірної емфіземи м`яких тканин грудної клітини; забійної рани лівого ліктьового суглобу; синця та чотирьох саден правого променево-зап`ясткового суглобу з переходом на кисть; масивного циркулярно розташованого синця лівої гомілки; садна на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12. 1, Правил дорожнього руху України, який свідчить:
- п. 12.1 - "При виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно управляти їм", - невиконання якого знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини його вчинення так як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що, перебуваючи 05.06.2020 року у м. Дніпрі, керуючи автомобілем, втратив контроль над ним та, в районі електроопори АДРЕСА_3 , виїхав за межі проїзної частини праворуч, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Додатково зазначив, що завдану шкоду потерпілому ОСОБА_5 відшкодував у повному обсязі та ще раз вибачився у судовому засіданні перед ним. Ускоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Потерпілий в судовому засіданні, зазначив, що обвинувачений йому виплатив кошти в розмірі заподіяної шкоди, у зв`язку з чим, від поданого ним раніше цивільного позову, відмовився.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши думку потерпілого, який не заперечував щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, документів, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, відшкодуванні завданих збитків, особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора та потерпілого щодо виду та міри покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 остаточно призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про особу обвинуваченого, повне визнання вини, поведінку обвинуваченого після ДТП, який намагався надати потерпілому ОСОБА_5 першу допомогу, відвідував останнього в подальшому у лікарні, суд вважає за можливе, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК Українинеобхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Оскільки санкція ч. 2 ст. 286 КК Українипередбачає альтернативу застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, тому питання про доцільність його призначення вирішується на розсуд суду з урахуванням конкретних обставин справи та особи винного.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи, а також, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позову й не звертався до суду щодо призначення останньому суворого покарання, суд вважає за необхідне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 суд зазначає наступне.
Потерпілим 16.02.2021 року до суду було подано цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
В подальшому, потерпілий ОСОБА_5 скористався своїм правом як цивільного позивача, визначеного ч. 3 ст. 61 КПК України, та відмовився від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення, оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 шкода, завдана внаслідок ДТП, відшкодована.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
За приписами п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Отже, у зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим потерпілому шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, поданням потерпілим ОСОБА_5 письмової заяви про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та відмови від позову, враховуючи, що відмова від позову нічиїх прав та законних інтересів не порушує, суд вважає за необхідне заяву потерпілого ОСОБА_5 задовольнити та прийняти його відмову від заявленого цивільного позову, у зв`язку з чим, закрити провадження у справі в частині заявленого цивільного позову.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_5 до цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, закрити у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/795 від 25.06.2020 року в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ автомобіль марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території спеціалізованого майданчика ГУНП в Дніпропетровській області тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, 105, повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1