печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6237/22-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18.01.2022 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0002716,

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18.01.2022 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0002716.

У вимогах скарги просить скасувати вищенаведену постанову.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що відмова у задоволенні клопотання є необґрунтованою, безпідставною, постанова формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду надійшла заява особи, яка її подала про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002716 від 30.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань із клопотанням від 05.01.2022 № 1/1-2716, у вимогах якого просить вчинити наступні дії:

1. звернутися з заявою про тимчасовий доступ до речей та документів до Печерського районного суду м. Києва, а саме матеріалів судових справ на підставі яких було винесено рішення суду, а саме:

-ухвалу Печерського районного суду м.Києвавід 04.04.2019р(справа №757/11670/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 06.06.2019р(справа №757/59876/18-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 06.09.2019р(справа №757/19049/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 28.10.2019р(справа №757/55871/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 01.11.2019р(справа №757/56696/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 02.12.2019р(справа №757/16957/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 10.12.2019р(справа №757/59906/19-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 05.02.2020р(справа №757/4613/20-к);

-ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 25.06.2020р(справа №757/24204/20-к);

2. Залучити ОСОБА_1 у якості потерпілого до кримінального провадження №0002716 від 29.12.2021р та надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки;

3. Допитати ОСОБА_1 у якості потерпілого.

4. Допитати слідчого ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_5 з приводу невиконання ним та з яким умислом вищезазначених рішень суду та питань, які зазначені у моїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2021 р№ 1/2-2779;

5. Надати мені копію витягу з ЄРДР з зазначенням групи слідчих та прокурорів, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002716 від 29.12.2021 р.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18.01.2022 року частково відмовлено у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0002716, а саме надано копії витягу з ЄРДР.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

А саме, у ч. 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Так, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи відмови слідчого в частині вимог щодо вчинення процесуальних дій та слідчих дій у кримінальному провадження, як звернення із тимчасовим доступом до суду, проведення допитів.

Поряд з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови від 18.01.2022, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки обмежується лише формальними обставинами, констатуванням факту, що не здобуто фактів спричинення шкоди заявнику.

За таких обставин, постанова в частині відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_1 , підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18.01.2022 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0002716 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 18.01.2022 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0002716, в частині відмови у визнанні потерпілим.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2