УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №553/647/20

провадження №51-2997ск22

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 25 березня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2022 року,

встановила:

Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25 березня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого, визнано винуватим у вчиненні злочинів та призначено покарання за: ч.1 ст.187 КК України - на 4 роки позбавлення волі; ч.1 ст.263 КК України - на 3 роки позбавлення волі; ч.4 ст.296 КК України - на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_1 остаточне покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Задоволено частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 , стягнуто на його користь з ОСОБА_1 88265 гривень 58 копійок моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2022 року в частині вирішення цивільного позову зазначений вирок суду змінений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 380 гривень у рахунок відшкодування майнової шкоди.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за таких обставин. Так, ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу носив і зберігав при собі, а також за місцем проживання та роботи, перероблену вогнепальну зброю - стартовий пістолет марки "EKOL Major", калібру 9 мм, який він придбав у середині січня 2020 року та який у нього 09 лютого 2020 року о

02 годині 40 хвилин було вилучено поліцією в ході обшуку приміщення автомийки "АВТО SPA" по просп. Миру, 16 у м. Полтава.

08 лютого 2020 року приблизно о 17 годині ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу буд. АДРЕСА_2 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушив громадський порядок, погрожував застосуванням травматичного револьвера "Stalker", заподіянням шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_2 і його близьким, знущався, принижував останнього. Затим цього дня з 18 години 30 хвилини до 21 години 20 хвилини ОСОБА_1 в підвалі автомийки "АВТО SPA" за згаданою вище адресою примушував ОСОБА_2 вживати алкогольні напої, погрожував застосуванням щодо нього вогнепальної зброї - пістолета "EKOL Major", та ножа, демонструючи їх дію, наніс по удару кулаком в область правого вуха та правою ногою в обличчя ОСОБА_2 , у результаті чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

08 лютого 2020 року приблизно з 21 години 20 хвилини до 21 години 40 хвилини ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в підвальному приміщенні автомийки "АВТО SPA" за вказаною вище адресою, з метою заволодіння чужим майном вчинив на ОСОБА_2 напад, поєднаний із погрозою застосування за допомогою стрілецької та холодної зброї насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, погрозою вбивства останнього, в ході чого заволодів належними ОСОБА_2 мобільним телефоном "Хіаоmi Redmi Note 4Х", флешкартою, об`ємом пам`яті 16 GB, вейпом "Shogun Univ" та гаманцем, загальною вартістю 2063 гривень 33 копійки.

Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями захисник засудженого ОСОБА_3 звернувся із касаційною скаргою.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи правильності встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності вини та юридичної оцінки дій ОСОБА_1 , порушує питання про можливість застосування ст. 75 КК України, вказуючи на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Просить змінити ухвалені у кримінальному провадженні судові рішення, встановивши засудженому іспитовий максимальний строк тривалістю 3 (три) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Захисник порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, які стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України урахував тяжкість вчинених злочинів за його видом (категорією), які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який фактично визнав вину у вчиненому, не судимий, має постійне місце проживання та роботи, 23 грудня 2021 року щодо нього закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2021 року за ч.2 ст.125 КК України, відповідно до яких ризики вчинення ОСОБА_1 повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства є високими, а виправлення ОСОБА_1 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - добровільне часткове відшкодування шкоди (в сумі 6 000 гривень), та обставини, що його обтяжує - вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції не визнав наявними обставини, які пом`якшують покарання, у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Та вказав, що ОСОБА_1 попри те, що фактично визнав вину, не надав належний критичний осуд своїй протиправній поведінці, заперечуючи в ході судового розгляду, що носив і зберігав вогнепальну зброю. Окрім того, на протязі більше 2 років з дня вчинення злочинів, будучи працевлаштованим, компенсував ОСОБА_2 6 000 грн завданої шкоди, що є недостатнім для висновку про повне визнання обвинуваченим негативних наслідків для потерпілого з урахуванням перенесених останнім страждань та душевного болю.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 у порядку апеляційної процедури, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги захисника засудженого щодо суворості призначеного покарання, дав на них мотивовану відповідь й обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду стосовно виду та розміру покарання, та вказав, що обставини кримінальних правопорушень не зменшують їх високий ступінь суспільної небезпеки та особи обвинуваченого, який учинив 3 тяжких злочини, в тому числі в стані алкогольного сп`яніння, поєднані з погрозою застосування вогнепальної зброї та завдання шкоди життю та здоров`ю потерпілого, а також його близьким. При вчиненні хуліганства ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2 і тілесні ушкодження, продовжував злочинні дії тривалий час, після чого ще й вчинив розбійний напад з корисливих мотивів.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що при призначенні ОСОБА_1 покарання суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених КК України, та визначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів касаційної інстанції, призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 цього Кодексу, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Обставини, які би вказували не те, що покарання є явно несправедливим і не відповідає ступеню тяжкості, відсутні.

Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_3 та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду

м. Полтави від 25 березня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2022 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_8 ОСОБА_6