Провадження №1-кс/127/9103/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який раніше засуджувався, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що У провадженні слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування відомості про яке внесені Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000949 від 06.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності (востаннє за вироком Вінницького міського суду за ч. 2 ст. 185 КК України, а також за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 13.07.2009 за ч. 1 ст. 307 КК України), будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 23.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 06.10.2022 близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в тролейбусі, який курсував маршрутом №5 та рухався по АДРЕСА_2 , помітив в салоні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в кишені його куртки знаходився гаманець, після чого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного гаманця.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану, розуміючи, що він діє щодо особи похилого віку, таємно, взяв із незачиненої кишені куртки зазначений гаманець, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 5065 гривень, а також в якому знаходились 2 банківські картки АТ «Ощадбанк», посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_9 , 3 квитанції, календар, пластикова частина від сім-картки ПрАТ «Київстар», копія паспорта на ім`я ОСОБА_9 , частина блістера від пігулок, пільгова муніципальна картка вінничанина № НОМЕР_2 , 6 візитівок, 6 картонних фрагментів від упаковок лікарських засобів, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, після чого, разом з викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 5065 гривень.
06 жовтня 2022 року о 16 год. 30 хв. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

07 жовтня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, слідчий вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду , вчиняти тиск на свідка та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пункт 5 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово судимою, вчинив умисний тяжкий злочин, що дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, на час розгляду клопотання обгрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Протоколом прийняття усної заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 06.10.2022, Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.10.2022; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_9 від 06.10.2022; Протокол огляду місця події за адресою: проспект Коцюбинського в

м. Вінниця від 06.10.2022; Протоком допиту свідка ОСОБА_10 від 06.10.2022; іншими доказами.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, не одружений; а також слідчий суддя враховує матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

В судовому засіданні прокурором було доведено ризиків, передбачених п.п.. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, тобто позбавлення волі на тривалий строк, а саме до 8 років.

Також встановлено, що ОСОБА_5 неодружений, не має на утриманні непрацездатних осіб та дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, а також про те, що з метою пошуку заробітку останній може в будь-який момент покинути місце проживання та направитись у невідомому напрямку;

Слід зазначити, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у розумінні практики Суду у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризик, визначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику.

- п. 3: незаконно впливати на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує безпосередньо. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування;

- п. 5: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення останній не став. Крім того, на даний час ОСОБА_5 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру може являтися засобом для існування останнього і тому, перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч.3 ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах завданих кримінальними правопорушеннями матеріальних збитків в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208000 (двісті вісім тисяч) гривень,.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 16.30 год 06.10.2022 р. до 16.30 год 04.12.2022 р.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208000 (двісті вісім тисяч) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницкій області , МФО 820 172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

носити електронний засіб контролю

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя