КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/2948/2022 Категорія: ст. 537 КПК України
Справа № 357/2552/22 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Білоцерківська виправна колонія № 35» матеріали судового провадження за
клопотанням засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
представника БВК № 35 ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції, з посиланням на положення ч.ч. 1,2, 3ст. 81 КК України, ст. 6 КВК України, п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», мотивував своє рішення тим, що відсутні переконливі докази, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого, а тому й відсутні передбачені законом підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання із застосуванням норми ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений зазначає про те, що з оскаржуваною ухвалою неможливо погодитись, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі матеріали справи та виніс помилкове рішення. Вважає, що у місцевого суду були всі підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання із дотриманням вимог ст. 81 КК України, але з незрозумілих для нього причин суд відмовив.
Апелянт вказав про те, що він наводив суду докази того, що став на шлях виправлення, що позов у кримінальному провадженні відсутній, що вину у скоєному визнав повністю, режим утримання не порушував, має заохочення від адміністрації установи, офіційно працевлаштований у їдальні установи та сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, має цивільну дружину та двох спільних дітей, які потребують його допомоги та виховання, а тому вважає, що є всі підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, позицію засудженого на підтримку доводів апеляційної скарги, представника виправної колонії та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі (ас. 10-12).

6 квітня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За результатами розгляду клопотання ухвалою суду від 30 травня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції місцевий суд врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_6 , а саме, те, що покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 24 січня 2020 року; утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав; з 27 травня 2020 року відбував покарання в Державній установі «Бучанська виправна колонія № 85», де характеризувався негативно, мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав; в Державній установі «Білоцерківська ВК № 35» відбуває покарання з 2 жовтня 2020 року, де характеризується посередньо, мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, допущене порушення полягало у зберіганні заборонених для користування засудженими речей, має чотири заохочення; працевлаштований в їдальні установи робітником; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи; утримує в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку; не завжди має охайний зовнішній вигляд; намагається виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі; приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій; не навчався в Білоцерківському навчальному центрі № 35; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими родичами, відповідно до довідки № 72 про прибутки по місяцях ОСОБА_6 працює з березня 2021 року та отримує заробітну плату.
Крім того, суд першої інстанції врахував те, що 17 лютого 2021 року ОСОБА_6 розглянутий на комісії установи з приводу застосування ст. 101 КВК України, проте, комісією відмовлено - недостатній ступінь виправлення. 18 серпня 2021 року розглянуто на комісії установи з приводу застосування ст. 82 КК України - відмовлено, недостатній ступінь виправлення.
Також місцевим судом звертається увага на те, що з довідки про стягнення та заохочення вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має чотири заохочення. За порушення розпорядку дня установи та зберігання заборонених речей мав два стягнення, які погашені в установленому законом порядку.
Окрім того, судом враховано, що з витягу з протоколу № 8 від 23 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_6 було відмовлено комісією державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» у застосуванні до засудженого положення ст. 81 КК України у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, за час відбування покарання в Державній установі «Бучанська виправна колонія № 85» характеризувався негативно; відбуваючи покарання в Державній установі «Білоцерківська ВК № 35» характеризується посередньо, мав 2 стягнення. Разом з тим, суд дійшов висновку, що наявність у засудженого чотирьох заохочень свідчить про належне дотримання ним умов відбуття покарання, та не є достатнім для оцінки ставлення до праці засудженого, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.
На переконання місцевого суду, у поведінці засудженого мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, вищевказані обставини на час розгляду клопотання не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання довів своє виправлення.

З таким висновком місцевого суду погоджується й колегія суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-достроково звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, серед іншого, за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше судимий, до погашення та зняття судимості (під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком) знову вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке засуджений та відбуває покарання на теперішній час.

Відповідно до положень, ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відмовлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Необхідною умовою ресоціалізанії є виправлення засудженого.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не стільки факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці до довів своє виправлення.

З наявних матеріалів встановлено, що початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 - 22 січня 2020 року, закінчення строку відбування покарання 22 лютого 2023 року.

Перевіркою даних щодо засудженого встановлено, що протягом часу відбування строку покарання у Державній установі «Бучанська виправна колонія № 85» засуджений характеризувався негативно; відбуваючи покарання у Державній установі «Білоцерківська ВК № 35» характеризується посередньо; мав 2 стягнення, які погашені у встановленому порядку, 4 заохочення, працевлаштований в їдальні установи робітником; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи; утримує в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку; не завжди має охайний зовнішній вигляд; намагається виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; бере участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі; приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій; не навчався в Білоцерківському навчальному центрі № 35; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими родичами, відповідно до довідки № 72 про прибутки по місяцях ОСОБА_6 працює з березня 2021 року та отримує заробітну плату.

Колегія суддів звертає увагу, що дані, наведені у характеристиці, свідчать лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст.ст. 9. 107 КВК України, які не є безумовною підставою для застосування положень ст. 81 КК України.

Разом з тим,
- 17 лютого 2021 року ОСОБА_6 розглянутий на комісії установи з приводу застосування ст. 101 КВК України, проте, комісією відмовлено - недостатній ступінь виправлення.
- 18 серпня 2021 року розглянуто на комісії установи з приводу застосування ст. 82 КК України - відмовлено, недостатній ступінь виправлення.
- 23 лютого 2022 року ОСОБА_6 відмовлено комісією державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» у застосуванні до засудженого положення ст. 81 КК України у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення.

Наведені обставини свідчать про те, що протягом строку відбування покарання ОСОБА_6 не довів своєю поведінкою та ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання своє виправлення, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів доходить висновку, що на даний час відсутні беззаперечні обставини, сукупність яких свідчила б про виправлення та перевиховання засудженого, про що також обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, оскільки зміна поведінки засудженого у позитивний бік відбулась у період, який безпосередньо передує моменту, коли засуджений відбув встановлений законом термін покарання для можливого застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, беззаперечні докази того, що засуджений сумлінною поведінкою довів своє виправлення, матеріали справи не містять, як і не встановлені такі докази під час апеляційного розгляду.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, які спростовують доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4