У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1625/22
Провадження № 1-кп/348/363/22

26 вересня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження №0000003 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Овруч, Житомерської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 ,

встановив:
В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України. В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що є обгрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, що підтверджується доказами наявними у матеріалах кримінального провадження, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти заявленим ризикам. У клопотанні також зазначено, що у ході досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 05.08.2022, який у подальшому продовжений до 30.09.2022.
Прокурор додатково зазначив, що до клопотання про обрання запобіжного заходу не долучено доказів, оскільки на підставі ст.291 КПК України подавати суду додаткові документи до початку судового розгляду справи заборонено. Зазначив, що ризики є доведеними, всі характеризуючі дані на обвинуваченого зазначені у обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, просив змінити йому запобіжний захід, зазначив, що не ухилявся від виконання процесуальних обов`язків, або просив зменшити йому розмір застави. Додатково зазначив, що клопотання йому було вручено приблизно о 10.00 годині.
Захисник ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Не оспорюючи наявність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, які передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначив, що наявність ризиків це тільки припущення сторони обвинувачення. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід або зменшити обвинуваченому розмір застави. Покликався на стан здоров`я обвинуваченого та його позитивні характеристики. Вказав, що обвинувачений має постійне місце проживання. Зазначив, що клопотання йому було вручено о 08.00 годині.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи на яких ґрунтуються вимоги прокурора, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинувачним злочинів у ході підготовчого судового засідання стороною захисту не оспорювалася.
Відповідно до ч.3 ст. 184 КПК України до клопотання про застосування запобіжного заходу додаються: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Тягар доказування зазначених у ч.1 ст.194 КПК України обставин покладено на прокурора. До клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не долучив жодного документу. Покликання прокурора на ст.291 КПК України суд відхиляє, оскільки для вирішення питання про обрання запобіжного заходу не достатньо виключно наявності клопотання, зазначене клопотання має бути обгрунтоване доказами, відповідно до положень ч.3 ст.184 КПК України, яка є спеціальною нормою та підлягає застосуванню у цій ситуації.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Крім цього, слід зазначити, що строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не закінчився. Таким чином, прокурор фактично клопоче повторно про обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

Статтею 199 КПК України чітко визначено процесуальні дії слідчого/прокурора якщо строк дії запобіжного заходу спливає, зокрема вказано що не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою прокурор має право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою.

У даному випадку прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, незважаючи на норми ст.199 КПК України.

Слід зазначити, що повторне обрання обвинуваченому запобіжного заходу у тому ж кримінальному провадженні, суперечить загальним положенням про заходи забезпечення кримінального провадження та загальним принципам кримінального процесу.

Зокрема, КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 8 КПК України).

Відповідно до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Згідно зі ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження (у тому числі і запобіжні заходи) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтями 202, 203 КПК України визначено, що обвинувачений повинен бути звільнений негайно з-під варти у випадку якщо строк дії ували суду про застосування запобіжного заходу закінчився чи у випадку постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи те, що обвинуваченому у даному кримінальному провадженні вже обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою і його строк продовжено до 30.09.2022, постановлення ухвали про обрання у даному кримінальному провадженні обвинуваченому нового запобіжного заходу на інший строк суперечитиме вищевикладеним нормам КПК України.

Зокрема, законодавець передбачив таку процесуальну дію, як продовження строку дії запобіжного заходу з метою періодичного встановлення обргрунтованості його застосування, а також визначення нового строку дії цього запобіжного заходу. Таким чином, постановляючи ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу суд змінює строк на який його було застосовано. Ухвала про обрання запобіжного заходу не змінює строку дії попередньої ухвали, а тому у випадку повтоного обрання у кримінальному провадженні запобіжного заходу обвинуваченому діяти будуть дві ухвали, що є недопустимим. У випадку ж якщо суд дойде висновку щодо відмови у задоволенні клопотання, всупереч вимогам ст. 12, 202, 203 КПК України обвинуваченого не звільнять з-під варти негайно (як це передбачено у випадку відмови у задоволенні клопотання про продовженні строку тримання під вартою), а він продовжить перебувати під вартою на підставі попередньої ухвали.

Слід також зазначити, що КПК України не передбачає можливості обрання у одному кримінальному провадженні одній особі одночасно двох запобіжних заходів одного виду на різні строки. Такі дії не узгоджуються з метою застосування запобіжних заходів.

При поданні повторного клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор керувався тим, що положення третього речення частини 3 статті 315 КПК України визнано неконституційним на підстав рішення КСУ від 23.11.2017 №1-р/2017. Зазначене рішення прокурор розуміє так, що КСУ визнав неконституційною норму щодо продовження строку запобіжного заходу у ході підготовчого провадження. Однак, предметом конституційного розгляду була перевірка на відповідність Конституції України норми, яка передбачає автоматичне продовження дії запобіжного заходу (тобто без клопотання прокурора).

Так, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням розглянути питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якого положення застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних на стадії досудового розслідування, за відсутності відповідних клопотань сторін кримінального провадження вважається продовженим. Необхідність у зверненні до Конституційного Суду України автор клопотання обґрунтовує тим, що вказане положення Кодексу порушує право людини на свободу та особисту недоторканність, оскільки закріплення норми, згідно з якою запобіжний захід у виді тримання особи під вартою або домашнього арешту має вважатися продовженим у разі відсутності клопотань сторін про зміну або скасування такого заходу, позбавляє особу належного захисту від свавілля та суперечить вимогам частини першої статті 8, частини другої статті 29 Конституції України.

У ході розгляду справи КСУ дійшов висновку що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Таким чином, КПК України, зокрема і ст.315 КПК України, не містить заборони розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою у ході підтоговчого судового провадження, а також не містить норми щодо припинення дії раніше обраного запобіжного заходу у зв`язку зі зміною процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого. Згідно з рішенням КСУ неконституційною визнано саме норму, яка передбачала автоматичне продовження строку дії запобіжного заходу, а не норму, яка передбачає можливість вирішувати питання про продовження запобіжного заходу у ході підготовчого провадження.

Враховуючи те, що суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу в межах поданого стороню клопотання та не може самостійно змінювати зміст такого клопотання, у задоволенні повторного клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, слід відмовити.

Керуючись ст.194, 315КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, відмовити.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1