Справа № 180/1477/21
Провадження № 1-кп/0182/360/2022
У Х В А Л А
Іменем України

02.06.2022 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю :

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду та чинити тиск на потерпілих та свідків по провадженню.

Обвинувачений просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його сім`ї в АДРЕСА_1 , зазначивши, що він не має наміру переховуватись від суду, за зазначеною адресою мешкає його теща, яка потребує догляду. Тиснути на свідків також не має наміру.

Захисник заперечила проти клопотання прокурора та зазначила, що його клопотання нічим не мотивоване, тому просила задовольнити клопотання її підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, з погрозою застосування насильства, вчиненного проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, за яке законом передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі. Таке суворе покаран може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. При цьому колегія суддів враховує положення ст.178 КПК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його вини у вчиненні злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, що у свою чергу, потребує продовження строку дії запобіжного заходу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора та обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також не доведення стороною обвинувачення неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт за адресою його проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Приймаючі таке рішення колегія суддів також зважає на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою та не доставляється до зали суду конвойною службою.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання захисту задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки :

- цілодобово не залишати постійне місце перебування за адресою АДРЕСА_1 ;

- прибувати до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за першою вимогою;

- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по справі.

ОСОБА_6 звільнити з під варти.

Ухвала підлягає негайому виконанню.

Строк дії ухвали встановили не більше ніж на 2 місяці, тобто до 02.08.2022 року.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3