Справа № 373/1892/19
Номер провадження 1-кп/373/12/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000215 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовп`яги Переяслав-Хмельницького району Київської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера; зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,-

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в наступному.

«На підставі рішення Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 2-І-VII від 09 листопада 2017 року «Про початок повноважень Дівичківського сільського голови» ОСОБА_4 набув повноважень Дівичківського сільського голови Переяслав-Хмельницького району Київської області. В своїй діяльності ОСОБА_4 керується положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування» та іншими нормативними актами.

На початку червня 2019 року ОСОБА_8 , будучи фізично особою-підприємцем, вирішив розмістити об`єкти зовнішньої реклами (білборди) на території Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області. В середині червня 2019 року ОСОБА_8 прибув до голови Дівичківської ОТГ ОСОБА_4 . В ході розмови ОСОБА_8 із ОСОБА_9 у останнього виник злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе, з використанням наданої йому влади.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи головою Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, діючи з використанням свого службового становища, познайомив ОСОБА_8 із спеціалістом-землевпорядником Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_10 та повідомив, що саме ОСОБА_10 займається питанням розміщення білбордів на території Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області, з яким в подальшому ОСОБА_8 переглянули місце розміщення білбордів, які розміщені вздовж автошляху Бориспіль-Дніпро- Запоріжжя.

Далі, на початку липня 2019 року, під час наступної зустрічі з ОСОБА_10 , останній познайомив ОСОБА_8 з начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку, архітектури та будівництва Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області - ОСОБА_11 , та повідомив, що ОСОБА_11 також буде приймати участь у вирішенні питання розміщення білбордів на території Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області.

В подальшому, при отриманні рішення виконавчого комітету Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області від 09 липня 2019 року «Про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами» в межах населених пунктів с.Єрківці та с.Дівички ОСОБА_4 , будучи головою Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, повідомив ОСОБА_8 про необхідність передачі неправомірної вигоди в сумі 600 доларів США за чотири об`єкти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 23 серпня 2019 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 приїхав до с. Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області. Приблизно о 08 год 50 хв. 23 серпня 2019 року голова Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету, який розташований на першому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 600 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 23 серпня 2019 року становить 15025 грн. 62 коп., в якості неправомірної вигоди за укладення договору № 32 від 23 серпня 2019 року щодо тимчасового користування місцем розміщення зовнішньої реклами на території Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області, який у подальшому передав ОСОБА_8 »

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України, як умисні дії, які виразилися в одержані неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої йому влади.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17 липня 2019 року (т.1, а.с.121-122), відповідно до якого ОСОБА_8 подав заяву про вимагання неправомірної вигоди головою Дівичківської ОТГ Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_4 спільно із землевпорядником ОСОБА_10 та начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічно розвитку, архітектури та будівництва ОСОБА_11 ;

- письмовій згоді ОСОБА_8 від 18 липня 2019 року про залучення до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій (т.1, а.с.123);

- постанові прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 18 липня 2019 року про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших неглаcних слідчих (розшукових) дій від 18 липня 2019 року (т.1, а.с.124-125);

- протоколі попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 18 липня 2019 року (т.2, а.с.126-127);

- паспорті прив`язки об`єктів зовнішньої реклами на автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя в межах населених пунктів с.Єрківці в кількості 2 шт., с.Дівички в кількості 2 шт. Київської області (т.1, а.с.128);

- копії рішення Виконавчого комітету Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 106 від 09 липня 2019 року «Про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами ФОП ОСОБА_8 » (т.1, а.с.129-132);

- рапорті заступника начальника відділу УЗЕ в Київській області ДЗЯЯЕ Національної поліції України від 23 липня 2019 року (т.1, а.с.138);

- протоколі огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 22 серпня 2019 року (т.1, а.с.139-142);

- протоколі невідкладного обшуку від 23 серпня 2019 року (т.1, а.с.143-146);

- клопотанні прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області від 23 серпня 2019 року (т.1, а.с.147-150);

- копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 28 серпня 2019 року про проведення обшуку (т.1, а.с.152);

- договорі № 32 від 23 серпня 2019 року про тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами та додатках до нього (т.1, а.с.153-157);

- повідомленні про підозру від 28 серпня 2019 року, яким оголошено ОСОБА_4 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.3 ст.368 КК України (т.1, а.с.158-164);

- витязі з кримінального провадження № 0000215 від 17 липня 2019 року, відповідно до якого голова Дівичківської сільської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з використанням наданої йому влади, отримав для себе неправомірну вигоду в сумі 600 доларів США за підписання договору на розміщення зовнішньої реклами на території Дівичківської сільської ради (т.1, а.с.165);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого в ході зустрічі між начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку, архітектури ба будівництва Дівичківської ОТГ ОСОБА_11 та ОСОБА_8 будь-яких розмов, які б свідчили про вимагання неправомірної вигоди або інших розмов, які вказують про готування про злочин не було (т.1, а.с.166);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого в ході зустрічі між землевпорядником Дівичківської ОТГ ОСОБА_10 та ОСОБА_8 будь-яких розмов, які б свідчили про вимагання неправомірної вигоди або інших розмов, які вказують про готування про злочин не було (т.1, а.с.167);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого в ході зустрічі між начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку, архітектури ба будівництва Дівичківської ОТГ ОСОБА_11 та ОСОБА_8 будь-яких розмов, які б свідчили про вимагання неправомірної вигоди або інших розмов, які вказують про готування про злочин не було (т.1, а.с.168);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого 21 серпня 2019 року о 13 год. 26 хв. в м.Києві відбулася телефонна розмова між землевпорядником Дівичківської ОТГ ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т.1, а.с.1169-170);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого 22 серпня 2019 року об 11 год. 46 хв. в службовому кабінеті, який знаходиться по вул. Сонячній, 1 в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області відбулася зустріч між головою Дівичківської ОТГ ОСОБА_4 , начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку, архітектури ба будівництва Дівичківської ОТГ ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (т.1, а.с.171-173);

- протоколі за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, відповідно до якого 23 серпня 2019 року о 08 год. 42 хв. в службовому кабінеті, який знаходиться по вул.Сонячній, 1 в с.Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області відбулася зустріч між головою Дівичківської ОТГ ОСОБА_4 , начальником відділу житлово-комунального господарства, інвестицій та соціально-економічного розвитку, архітектури ба будівництва Дівичківської ОТГ ОСОБА_11 , юристом Дівичківської ОТГ та ОСОБА_8 (т.1, а.с.174-177);

- постанові слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 від 27 вересня 2019 року про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінального провадження (т.1, а.с.180-181);

- клопотанні прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 23 липня 2019 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) дій (т.1, а.с.182-185);

- клопотанні прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 23 липня 2019 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) дій (т.1, а.с.186-189);

- клопотанні прокурора другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 23 липня 2019 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) дій (т.1, а.с.190-193);

- постанові прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 від 25 липня 2019 року про проведення контролю за вчиненням злочину (т.1, а.с.194-196);

- копії ухвали Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0000215 від 17 липня 2019 року (т.1, а.с. 202-205);

- копії ухвали Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0000215 від 17 липня 2019 року (т.1, а.с.206-209);

- копії ухвали Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0000215 від 17 липня 2019 року (т.1, а.с.210-213);

- відео- та аудіофайли з інформацією за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій (т.2 а.с. 178-179).

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що влітку 2019 року вирішив встановити декілька білбордів, тому для з`ясування цього питання звернувся до голови Дівичківської ОТГ. ОСОБА_4 направив його до ОСОБА_13 , сказавши, що саме він цим займається. Декілька разів він зустрічався із ОСОБА_11 та архітектором, виїздили на місце встановлення білбордів, також зустрічався із Матюком (землевпорядником із сільської ради) та сільським головою. Він зробив паспорт привязки. 09 липня 2019 року вже було рішення виконкому про надання дозволу на розміщення білбордів, яке він забрав ніби в той же день, однак хто йому віддав це рішення не пам`ятає, ніби юрист сільської ради. Під час однієї із зустрічей була вимога надати 600 доларів США за підписання договору, однак хто висував таку вимогу точно сказати не може: чи то Спасик, чи то архітектор, чи то ОСОБА_14 . При цьому ствердно показав, що така вимога висувалася при зустрічі в автомобілі, однак ОСОБА_14 в автомобілі точно не було. При повторному допиті наполягав, що вимогу надати кошти висував саме ОСОБА_4 , однак коли це було, сказати не може. При цьому не зміг сказати, чому в заяві про вчинення злочину зазначав про отримання вимоги про надання коштів не тільки від Девка, а й від ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Після вимоги надати кошти звернувся до поліції з відповідною заявою, коли точно не пам`ятає, можливо й відразу після вимоги. Кошти для передачі ОСОБА_4 в сумі 600 доларів США йому надали працівники поліції, це не його особисті кошти. Куди він їх поклав не пам`ятає, ніби в барсетку, і чи віддав ОСОБА_14 в той же день, також не пам`ятає, ніби на наступний. Де зберігав кошти з того часу, як їх надали працівники поліції, до поки не віддав ОСОБА_14 , не пам`ятає, в поліцію не повертав. В барсетці працівникам поліції була встановлена відеокамера, яка фіксувала зустрічі та розмови. Чи фіксувалися його телефонні розмови не знає. Ініціатором зустрічей з ОСОБА_14 був як він особисто, так і ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Гроші поклав в папку на столі голови Девка під час зустрічі в його кабінеті 23 серпня 2019 року, коли договір було підписано, він все бачив, сказав «дякую».

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були понятими при проведенні обшуку в кабінеті ОСОБА_4 , показали суду, що 23 серпня 2019 року їх запросили бути понятими працівники поліції, коли вони стояли біля метро «Контрактова площа» в м. Києві десь за дві години до самого обшуку. Їхали до місця обшуку на одному автомобілі, зупинилися приблизно о 09 годині ранку на АЗС «Маршал» на трасі, де були ще інші оперативники, потім поїхали в с. Дівички. Обшук був десь о 10-11 годині ранку. У папці на столі в кабінеті знайшли кошти, схожі на долари США, ніби 800 по 100 доларів кожна купюра. Однак точно сказати суму не можуть, все фіксувалося на камеру. Їм права роз`яснювали, ОСОБА_14 також.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що на момент події працював в Дівичківській сільській раді на посаді начальника ЖКХ, будівництва та архітектури. Із ОСОБА_19 його познайомив ОСОБА_16 по питанню встановлення білбордів. В силу посадових обов`язків ОСОБА_16 займався питанням виділення земельної ділянки, а він розраховував орендну плату. Девко як сільський голова все повинен був перевірити та підписати. Тобто кожен виконував свою частину роботи. Особисто він намагався робити все швидко та правильно. Він роз`ясив ОСОБА_19 порядок отримання дозволу. Після надання виконкомом дозволу 09 липня 2019 року ОСОБА_19 видали копію рішення, Девка в той день не було. Перед ОСОБА_20 прапора ОСОБА_19 приходив майже кожен день, просив, щоб підписали договір, однак ще не була готова документація, яку виготовляв ОСОБА_19 самостійно. Він постійно натякав на вдячність за швидше вирішення питання. Однак свідок йому зазначив, що поки не буде виготовлена потрібна документація, орендна плата не може бути розрахована. З приводу «Порешать» сказав більше не говорити про це, бо вижене з кабінету. 23 серпня 2019 року. В кабінеті ОСОБА_4 разом із юристом та бухгалтером в присутності ОСОБА_19 перевірили всі умови договору, голова його підписав і вони вийшли з кабінету. ОСОБА_4 встав та відкрив двері ОСОБА_19 , щоб той виходив. Ніяких коштів в ОСОБА_19 не просив, не казав, що треба «дати», не брав і не чув та не знає, що ОСОБА_14 просив.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що працював в Дівичківській сільській раді на посаді начальника відділу земельних відносин. Десь у липні 2019 року ОСОБА_8 до нього направив сільський голова ОСОБА_4 (в коридорі сільської ради , коли кудись поспішав) для з`ясування питання встановлення білбордів. Особисто він в силу повноважень повинен був робити висновок про можливість розташування об`єктів. Оскільки таке питання було новим для нього, зателефонував у відділ архітектури, дізнався, що треба робити, пояснив ОСОБА_19 про необхідність виготовлення паспорту прив`язки. Після того, як виконком прийняв рішення про надання дозволу на встановлення білбордів ОСОБА_19 пропонував йому 5000 грн. за допомогу у виготовленні паспорту, однак він відмовився, запропонував звернутися до землевпорядних організацій, спочатку до «Регіонземсервіс», потім до «Асперу». Бачив ОСОБА_8 всього разів 5. Ніяких коштів в ОСОБА_19 не просив, не казав, що треба «дати», не брав і не чув та не знає, що ОСОБА_14 чи хтось інший просив. 23 серпня 2019 року в сільській раді не був. Пол 600 доларів США нічого сказати не може.

Свідок ОСОБА_21 показав суду, що у 2019 році як старший оперуповноважений УЗЕ в Київській області здійснював супровід заяви ОСОБА_8 про вимагання коштів. Виготовляв протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій. При цьому могли бути допущені розбіжності тексту протоколів із інформацією відео та аудіо, оскільки було велике навантаження, однак це суто технічні помилки. Вручення коштів ОСОБА_8 пам`ятає, це були ніби кошти самого ОСОБА_8 , чому не взяли в Казначействі, - не пам`ятає. Вручення було ніби 22 серпня, склали протокол, бо такий процесуальний порядок. Вилучили їх 23 серпня, мабуть 22 серпня щось зірвалося і кошти не були врученні.

Стороною захисту було подано до суду та досліджено в судовому засіданні докази нагородження ОСОБА_4 державними нагородами та присвоєння звання «Почесний громадянин Переяслав-Хмельницького району» (т. 2 а.с. 56-64) та докази перебування 22 серпня 2019 року юриста Дівичкіської сільської ради ОСОБА_22 у відрядженні (т.2 а.с. 65-66).

Будь-яких інших доказів учасниками кримінального провадження суду надано не було, клопотань з цього приводу не заявлялося.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та показав наступне. В середині червня 2019 року до нього на прийом прийшов ОСОБА_8 по питанню встановлення білбордів. Оскільки цим питанням в силу своїх посадових обов`язків займалися ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , відправив ОСОБА_8 до них. 09 липня 2019 року на виконкомі було прийнято рішення надати дозвіл ОСОБА_8 , на встановлення білбордів. Десь місяць ОСОБА_8 виготовляв паспорт прив`язки і 22 серпня 2019 року приїхав, щоб підписати договір. Обвинувачений переглянув договір, побачив недоліки і не підписав й відправив до юриста на доопрацювання. Юриста в той день не було (у відрядженні була), тому сказав, щоб ОСОБА_19 приїздив завтра. Однак останній наполягав на підписання, весь час ніби кудись спішив, разів 15 телефонував. 23 серпня 2019 року зранку прийшов ОСОБА_19 , були юрист ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , бухгалтер. Разом перевірили договір, розрахунок орендної плати, реквізити, інші необхідні умови. Він підписав договір, всі почали виходити з кабінету, він встав, що відкрити двері та випустити ОСОБА_19 і можливо в цей час гроші останнім й були підкладені. ОСОБА_19 вийшов з кабінету і через хвилин 5 зайшли працівники прокуратури й поліції з обшуком. Він ніколи не висловлював ОСОБА_8 вимогу про надання коштів, не говорив про це й ОСОБА_11 чи Матюку. Загалом, питання встановлення білбордів має позитивне значення для сільської ради, оскільки приносить прибуток в громаду. Вважає, що мало місце провокація злочину, зважаючи на поведінку ОСОБА_8 , його постійні намагання зустрітися, телефонні дзвінки, розмови про якусь «благодарність» та наполегливість у підписанні договору саме 22 серпня 2019 року.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив виправдати ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні з тих підстав, що мала місце провокація злочину, ряд наданих стороною обвинувачення доказів є недопустимими, бо було порушено порядок їх отримання та мали місце істотні порушення прав і свобод людини.

Зокрема, захисник ОСОБА_24 подав клопотання про визнання недопустимими в порядку ст.89 КПК України (т.1, а.с.215-221): протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 22 серпня 2019 року; протоколу невідкладного обшуку від 23 серпня 2019 року, складеного прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 ; речові докази, які були вилучені в ході невідкладного обшуку, проведеного 23 серпня 2019 року прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 ; протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, складені старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 . Посилається на те, що постановою прокурора ОСОБА_3 від 18 липня 2019 року було залученого до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_8 . Норми чинного законодавства України не передбачено такої негласної слідчої (розшукової) дії, як залучення до конфіденційного співробітництва. При цьому, залучення до конфіденційного співробітництва може здійснювати при проведенні негласних слідчих (розшукових) дій лише слідчий, а не прокурор. Посилання прокурора в постанові на ст.272 КПК України не відповідає її змісту, оскільки вона не встановлювала порядок проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Постанова прокурора ОСОБА_3 від 18 липня 2019 року не відповідає вимогам ч.1 ст.251 КПК України, зокрема: не містить відомості про особу, місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія; початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії; обгрунтування прийняття постанови, у тому числі обгрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, шо проводиться; обгрунтування меж спеціального завдання; використання спеціальних несправжніх (імітаційних) засобів. Вважає, що даний документ був складений з грубим порушенням вимог КПК України, тому всі докази, отримані на його підставі, є недопустимими.

Обшук в кабінеті обвинуваченого ОСОБА_4 був проведений 23 серпня 2019 року без участі захисника, зі сторони слідства питання про допуск захисника ініційоване не було. Обшук в кабінеті ОСОБА_4 був проведений без відповідної ухвали слідчого судді 23 серпня 2019 року, а із клопотанням про проведення обшуку прокурор звернувся до слідчого судді аж 28 серпня 2019 року, чим порушив строки звернення до суду із відповідним клопотанням, передбачені ч.3 ст.233 КПК України. Грубе порушення права на захист при проведенні невідкладного обшуку та порушення порядку отримання дозволу слідчого судді на проведення такого обшуку є безумовною підставою для визнання доказів, які були зібрані при його проведенні, недопустимими.

23 серпня 2019 року старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 було складено шість протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які були складені на виконання доручення прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 . Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року був наданий дозвіл прокурору ОСОБА_3 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Вищезазначеними ухвалами не надавався дозвіл на проведення таких дій працівниками УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України, в тому числі ОСОБА_21 і стороні захисту не були відкриті документи, які надають йому такі повноваження для складення вищезазначених протоколів. Вважає, що докази, зібрані вищезазначеною посадовою особою, є недопустимими і не можуть бути предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

В порушення п.4 ст.251 КПК України прокурором ОСОБА_3 у постанові про проведення контролю за вчиненням злочину від 25 липня 2019 року не зазначено мету цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Крім цього, на підставі даної постанови 22 серпня 2019 року старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 складено протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів. Стороні захисту не були відкриті документи, які дають підстави для проведення негласних слідчих (розшукових) дій старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 . В матеріалах кримінального провадження, наданих стороні захисту для ознайомлення, були відсутні будь-які доручення, складені відповідно до Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні.

Також захисник ОСОБА_24 подав клопотання про визнання доказів недопустимим в порядку ст.89 КПК України (т.1, а.с.234-235), відповідно до якого просить визнати недопустимими матеріальні носії, які є додатковими до протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, складені оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 . Вважає, що вищезазначені матеріальні носії інформації не можуть бути предметом дослідження при розгляді даного кримінального провадження. 23 серпня 2019 року старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 було складено шість протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які були складені на виконання доручення прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 . Дані протоколи є недопустимими доказами, тому що складені особою, повноваження якої на їх складення не підтверджені будь-якими-доказами, зокрема дорученням. Виходячи із змісту протоколів, у них відображена інформація, яка міститься на флеш-накопичувачах. Будь-яких документів, які б вказували, за допомогою яких технічних пристроїв та у який спосіб здійснено фіксацію негласних слідчих (розшукових) дій на дані флеш-накопичувачі, в матеріалах справи відсутні. Відсутні будь-які документи, які б вказували, що дані носії інформації містять на собі оригінали записів, яким зафіксовано негласні слідчі (розшукові) дії. Упаковка вищезазначених флеш-накопичувачів не відповідає вимогам Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні: на ній відсутній підпис особи, яка проводила негласні слідчі (розшукові) дії та до якого протоколу відноситься носій інформації. Вважає, що додані до протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року матеріальні носії інформації (флеш-накопичувачі) не можуть бути предметом дослідження в зв`язку з тим, що ці докази є очевидно недопустимими.

Оцінивши надані та досліджені докази в їх сукупності з приводу належності, допустимості та достатності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» «… в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення».

Статтею 91 КПК України встановлено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 цього Кодексу, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 цього Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Визначення належності та допустимості доказів розкрито в ст. 85 та 86 цього Кодексу відповідно.

Статтею 87 КПК України визначено поняття недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Зокрема, істотними порушеннями прав та свобод людини визнано здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.

Відповідно до правового висновку, що міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к, для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвали слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

У рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, винесеному у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, йдеться про те, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України „Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. Недотримання Конституції України та порушення особами, уповноваженими здійснювати оперативно - розшукову діяльність, вимог КПК України, Законів України при одержані фактичних даних є підставою для визнання зібраних у такий спосіб доказів недопустимими.

У відповідності до ч. 6 ст. 246 КПК України, проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

У відповідності до п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;

доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ПК України ( в ред. на час виконання таких дій) оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Матеріали даного кримінального провадження містять ухвали слідчих суддів Київського апеляційного суду, якими надано дозвіл на проведення ряду негласних слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні конкретно прокурору ОСОБА_3 .

З протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23.08.2019 ( т.1 а.с. 166-177) вбачається, що проведені вони старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України капітаном поліції ОСОБА_21 на виконання доручення прокурора ОСОБА_3 № 15/2/2-1596т від 25.07.2019.

Разом з тим, відповідне доручення не було відкрито стороні захисту на виконання вимог ст. 290 КПК України та не було надано під час судового розгляду, хоча сторона захисту про це наголошувала.

Вирішуючи питання про допустимість доказів, суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)".

Крім того, відповідно до ч.1 ст.252 КПК України фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Згідно положень ст.104 КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Вступна частина протоколу повинна містити відомості про: всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання. Як вже зазначалося, за наслідками проведення негласних слідчих (розшукових) дій оперуповноваженим ОСОБА_21 було складено протоколи про результати здійснення оперативно-технічного заходу негласного аудіо - відеоконтролю особи від 05.04.2018 року, інформацію за результатами якого було збережено на картці пам`яті інв. №521т. Відповідно до ст.256 КПК України результати негласних слідчих (розшукових) дій можуть використовуватись в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування. Порядок організації проведення негласних слідчих (розшукових) дій, фіксації результатів негласних слідчих (розшукових) дій, розсекречування матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій врегульовано Інструкцією про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні. Згідно з п.1.11.2 Інструкції аудіо-, відеоконтроль особи (ст.260 КПК України) полягає в негласній (без відома особи) фіксації та обробці із використанням технічних засобів розмови цієї особи або інших звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю або місцем перебування тощо. При цьому, як вбачається із протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в них відсутні дані про технічні засоби фіксації, які застосовувалися при проведенні аудіо-, відеоконтролю, відомості про ідентифікацію цієї техніки, їх технічні характеристики, в матеріалах провадження відсутній протокол вручення і встановлення ОСОБА_8 таких технічних засобів ауді-, відео контролю особи із зазначенням відомостей для їх ідентифікації, дані про повернення цієї техніки, що не може свідчити про законність здобуття технічних засобів фіксації зустрічі та розмови ОСОБА_8 із обвинуваченим та свідками та унеможливлює встановлення достовірності представлених в таких документах інформації як доказової. Крім того, норми ст. 266 КПК України (в ред. на час отримання та оформлення такої інформації та подання до суду обвинувального акта) зобов`язують зберігати технічні засоби, що застосовувались під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також первинні носії отриманої інформації до набрання законної сили вироком суду, такі носії та технічні засоби можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів. Відповідно до п.4.8. вищезазначеної Інструкції, фіксація результатів негласної слідчої (розшукової) дії повинна здійснюватись таким чином, щоб завжди була можливість експертним шляхом встановити достовірність цих результатів, що в даному випадку дотримано не було (доказів зворотного суду не надано, при тому, що стороною захисту про це наголошувалося під час судового розгляду).

При цьому, суд вважає, що сторона захисту фактично була позбавлена можливості заявити клопотання про проведення експертного дослідження даних носіїв інформації, адже перевірити достовірність зробленого аудіо-, відеозапису під час проведення даної НСРД, можливо лише за допомогою відповідної експертизи, призначення та проведення якої можливе лише за наявності конкретних технічних засобів, які використовувалися під час проведення аудіо- відео фіксування процесуальної дії. Встановити ж якими саме технічними засобами здійснювалося аудіо- відеоконтроль, без відображення цих даних в матеріалах кримінального провадження неможливо, що ставить отримані таким чином докази під сумнів.

25 липня 2019 року прокурором у даному кримінальному провадженні винесено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, у ході якого передбачалось можливість використання грошових коштів в сумі 600 доларів США, для перевірки достовірності фактів, що можуть свідчити про проведення злочинної діяльності причому не тільки обвинуваченого ОСОБА_4 , а й свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 194-196), на виконання якого складено протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 22 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 139-142).

Відповідно до ч.1 ст. 273 КПК України за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби.

Згідно вищезазначеного протоколу, огляд та вручення грошових коштів проведено з метою отримання фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди в сумі 600 доларів США за розміщення зовнішньої реклами ФОП ОСОБА_8 з боку ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , було оглянуто грошові кошти в сумі 600 доларів США і в протоколі зазначено, що дані кошти належать і надані ОСОБА_8 . Разом з тим, при допиті в якості свідка ОСОБА_8 в категоричній формі зазначив суду, що грошові кошти в сумі 600 доларів США для проведення слідчих та негласних слідчих дій по даному кримінальному провадженню він не надавав, вони були вручені працівниками поліції, що повністю спростовує інформацію, яка відображена в протоколі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №369/10396/13-к від 24.01.2019 суд повинен установлювати походження коштів, які використовувалися для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

З огляду на викладене, невизначеність джерела походження грошей, які використовувалися при проведенні НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, ставить під сумнів правомірність використання вказаних грошових коштів. Будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують походження даних грошових коштів, а саме: де, коли, за яких обставин вони були отримані, з якою метою, кому належать, в матеріалах кримінального провадження відсутні, а отримання грошових коштів від ОСОБА_8 спростовано його власними показаннями. Суд вважає, що встановлення походження грошових коштів, які використовувались під час проведення слідчих дій, і особливо в кримінальних провадженнях із застосуванням негласних слідчих (розшукових) дій, їх справжності, має суттєве значення, а поготів, якщо в справі коли зроблена заява щодо провокації злочину. А відсутність таких даних, в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити той факт, на яких законних підставах вказані грошові кошти були використані під час проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, що впливає на можливість стверджувати про достовірність як доказу інформації, яка міститься в самому протоколі, так і в інших матеріалах, складених за результатами використання таких коштів.

Відповідно до ч.3 ст.271 КПК під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі та документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Вищезазначені норми КПК України узгоджуються з практикою ЄСПЛ, зокрема, рішення у справах «Веселов та інші проти Російської Федерації», «Матановіч проти Хорватії», «Раманаускас проти Литви», «Худобін проти Російської Федерації», в яких ЄСПЛ розробив критерії для того, щоб відрізняти провокування вчинення злочину, яке суперечить ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від дозволеної поведінки під час законних таємних методів у кримінальних розслідуваннях. Зокрема, у випадку визнання заяви про підбурювання такою, що не є явно необґрунтованою, для визнання доказів допустимими суду належить з`ясувати чи було слідство «по суті пасивним», чи був би злочин вчинений без втручання влади, чи мало місце з боку влади спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; вагомість причин проведення оперативної закупки, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою. При цьому, тягар доведення того, що підбурення не було, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до вищевказаної позиції, якщо обвинувачений заявляє про провокацію злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумінні п.1 ст 6 Конвенції, всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися недопустимими. Дотримання цього принципу особливо важливе, якщо оперативно -розшуковий захід було проведено без достатньої правової підстави чи належних гарантій недопущення зловживань.

Якщо обвинувачений висуває аргумент про підбурювання, провокацію, внутрішньодержавні суди зобов`язані розглянути його в рамках змагальної, ретельної, всебічної і переконливої процедури, при цьому на сторону обвинувачення покладається тягар доведення відсутності провокації.

Так, згідно з рекомендаціями Європейського суду з прав людини з метою перевірки дотримання права на справедливий судовий розгляд у випадку використання таємних агентів Суд насамперед перевіряє, чи влаштовувались пастки (те, що зазвичай називається «матеріальним критерієм провокації»), і якщо так, то чи міг заявник у національному суді скористатися цим задля свого захисту («процесуальний критерій провокації») (рішення у справі «Банніков проти Росії»).

Суд визначає пастку як ситуацію, коли задіяні агенти - працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання - не обмежуються суто пасивними спостереженнями протиправної діяльності, а здійснюють на особу, за котрою стежать, певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке вона в іншому випадку не вчинила би, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне правопорушення (рішення у справі «Раманаускас проти Литви»).

Як вбачається із змісту розмов між ОСОБА_8 та обвинуваченим чи свідками ОСОБА_11 чи ОСОБА_10 , зафіксованих у протоколах НСРД та на досліджених судом аудіо-, відеозаписах цих розмов, жодна із них не містить прохань чи вимог обвинуваченого чи свідків про надання неправомірної вигоди ОСОБА_25 ; саме ОСОБА_8 в розмовах виступає активно, постійно ініціює пришвидчення вирішення питання, неодноразових намаганнях зустрітися, особливо 22 серпня 2019 року, що на думку суду свідчить про наявність в його діях ознак наполегливості і підбурювання ОСОБА_4 в отриманні неправомірної вигоди.

Доводи сторони захисту про наявність у справі ознак, притаманних провокації злочину стороною обвинувачення поза розумним сумнівом спростовані не були.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 мала місце провокація з боку ОСОБА_8 , котрий за підтримки правоохоронних органів впливав на обвинуваченого шляхом активної поведінки щодо неодноразових зустрічей та телефонних розмов як з ним особисто, так і зі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , наполягання швидше «вирішити питання». При цьому, прокурором не було надано будь-яких належних та допустимих докази, які б свідчили про активну поведінку ОСОБА_4 на висловлення як службовою особою вимоги щодо надання неправомірної вигоди чи висловлення інших осіб про необхідність надання ОСОБА_4 як службовій особі неправомірної вигоди за обставин, які були викладені в обвинувальному акті.

Зважаючи на вищезазначене, оцінюючи досліджені доказі в їх сукупності, в контексті розгляду клопотань сторони захисту щодо недопустимість доказів, суд дійшов висновку про визнання недопустимими доказами протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 22 серпня 2019 року, складений старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 (т.1. а.с. 139-142), протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року, складені старшим оперуповноваженим УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_21 (т.1 а.с. 166-177), матеріальні носії інформації (флеш-накопичувачі), інвентаризаційні номери 709, 711, 631, 708, 710, 632, 630, які є додатками до протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 23 серпня 2019 року (т.1 а.с. 178-179), грошові кошти в сумі 600 доларів США 6 купюр по 100 доларів з номерними знаками НОМЕР_1 , KB НОМЕР_2 , HB НОМЕР_3 , HL 60054909 DL12, KF НОМЕР_4 , KL 75934698 DL12, оскільки вони отримані в результаті провокації до вчинення злочину, з порушенням вимог КПК та в пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через порушення принципу справедливості.

Сукупність інших наданих прокурором та досліджених судом доказів, на думку суду не є достатньою та взаємозв`язаною для доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Частина 3 цієї статті закріплює, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, беручи до уваги положення ст. 17 КПК України, рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», «Капо проти Бельгії» (, про те, що тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, тобто в одержані неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої йому влади. А отже не доведено наявність в його діяннях складу кримінального правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_4 та поновлення його в усіх правах, обмежених під час кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення (злочину) відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Поновити ОСОБА_4 у всіх правах, обмежених під час кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1