Провадження № 1-кс/761/6118/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 21.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 21.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що СВ Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 21.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява про те, що у невстановлений час та місці, невстановлені особи, на підставі завідомо підроблених документів заволоділи шахрайським шляхом майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , у спосіб укладення договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2021 № 6664, на підставі завідомо підробленої довіреності, чим завдали майнових збитків гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2731159 від 26.02.2019 року останній мешкає за адресою АДРЕСА_2 , з 15.07.1999 року, яку потерпілий придбав за власні кошти. Близьких друзів та знайомих у потерпілого не має, до квартири нікого не запрошував.

Крім цього, в ході подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що 09.06.2021, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_5 посвідчено, довіреності за реєстровим номером 334, яка нібито видана ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 на здійснення його інтересів в органах державної влади та безпосередньо уповноважує його заключати будь-які договори, здійснили продаж квартири АДРЕСА_1 .
Також, приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 на підставі довіреності за реєстровим номером 334 від 09.06.2021, внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 .

В подальшому встановлено, що новим власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 6664 від 12.08.2021, зареєстровано ОСОБА_8 .
З огляду на викладене вище, орган досудового розслідування вважає, що об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 , незаконно привласнена вказаними особами та надалі, шляхом здійснення правочину, стосовно перереєстрації, зміни власників та укладання фіктивних договорів, викликає сумніви щодо добросовісності набуття такого майна вказаними особами.

21.02.2022 року Шевченківським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000673 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному проваджені здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою м. Києва.

01.06.2022 року старшим слідчим Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 визнано речовим доказом об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 20,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту: 000, у кримінальному провадженні №0000673.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

В судове засіданняпрокурор не з`явився, про дату та час повідомлявся належним чином. Проте, від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про судовий розгляд клопотання без його участі, яке підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити без повідомлення власника майна.
Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000673 від 21.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява про те, що у невстановлений час та місці, невстановлені особи, на підставі завідомо підроблених документів заволоділи шахрайським шляхом майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , у спосіб укладення договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2021 № 6664, на підставі завідомо підробленої довіреності, чим завдали майнових збитків гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.02.2022 року Шевченківським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000673 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному проваджені здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою м. Києва.

01.06.2022 року старшим слідчим Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 визнано речовим доказом об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 20,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту: 000, у кримінальному провадженні №0000673.

Згідно з ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні прокурора - цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту із забороною відчуження та розпорядження вказаним у клопотанні майном.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.
Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають, не допускається.

Керуючись ст. ст. 131; 132; 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 21.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя