В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2022 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Преображенка Пологівського району Запорізької області,громадянина України,з середньою освітою,пенсіонера,мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

Встановив:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено до 25 травня 2022 року. Згідно Указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

20 травня 2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, приїхав на велосипеді до домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .

Розуміючи, що його неправомірні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, через відчинені вхідні ворота огородженої території двору, проник до двору вказаного домоволодіння, де направився до будівлі літньої кухні та через утворений віконний отвір проник у вказане приміщення.

Перебуваючи у приміщенні літньої кухні, ОСОБА_4 таємно заволодів майном,що належить ОСОБА_6 ,а саме:газовим балоном ємкістю 50 л., вартість якого складає 400 грн. ,рулоном лінолеуму розміром 3,2 м х 1,5 м, вартість якого складає 393 грн. 60 коп.,яке через отвір у вікні виставив з приміщення літньої кухні на територію двору вказаного домоволодіння, після чого, по черзі на велосипеді перевіз вказане майно за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 793 грн. 60 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що він є мешкацем АДРЕСА_1 мешкає його сусідка ОСОБА_6 20.05.2022 р.вранці обвинувачений на велосипеді приїхав до цього домоволодіння ,побачив,що у будинку потерпілої нікого нема,зайшов на територію її домоволодіння через відчинені ворота та через віконний отвір проник в приміщення літньої кухні,звідки таємно викрав газовий балон та рулон лінолеуму,перевіз їх на велосипеді на власне подвір`я з наміром в подальшому використати на власний розсуд. Пізніше в цей день до нього прибула поліція,яку,як він дізнався пізніше,викликали сусіди,вони ж повідомили про крадіжку і потерпілу,яка прибула до будинку та впізнала своє майно,яке він добровільно видав. У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював. Також зазначив,що через постійні обстріли населеного пункту,де він мешкає,перебував у вкрай пригніченому емоційному стані,чим і пояснює вчинення крадіжки вперше у житті,про що щиро перепросив потерпілої.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно,не працює,є пенсіонером за віком ,тяжких наслідків від його дій не настало.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину,повернув викрадене майно потерпілій,яка не заявила до нього матеріальних претензій.

Потерпіла особа не наполягають на суворому покаранні обвинуваченого.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його ставлення до скоєного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті 185 ч.4 КК України та застосувати до нього ст.75,76 КК України,оскільки обвинувачений не становить небезпеки для суспільства,дає критичну оцінку своїм діям, що вказує на свідоме бажання стати на шлях виправлення,тому забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучені викрадені у потерпілої матеріальні цінності,які відповідно до ст.100 КПК України необхідно залишити їй як власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

До обвинуваченого обирався запобіжний захід особисте зобов`язання,до набрання вироком законної сили доцільно залишити його без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,392 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину,передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 тримання під вартою в період з 20.05.2022 р.по 25.05.2022 р.включно

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази:

-газовий балон ємкістю 50 л., рулон лінолеуму розміром 3,2 м х 1,5 м,передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 ,залишити їй як власнику;

-велосипед «Аист»,який переданий на зберігання у камеру речових доказів ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області,повернути ОСОБА_4 як власнику.

Арешт,накладений ухвалою слідчого судді від 25.05.2022 р.на газовий балон ємкістю 50 л., рулон лінолеуму розміром 3,2 м х 1,5 м, велосипед «Аист»-скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1