УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року
м. Київ

справа № 183/2125/22
провадження № 51-2853 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора Шевченківського відділу Куп`янської окружної прокуратури на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2022 року про закриття апеляційного провадження,

встановив:
Як слідує зі змісту оскарженої ухвали, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року визнано неможливим розгляд судом питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, та визнано клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2022 року, на підставі

статей 392, 399, 405 КПК України, закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 на вищевказану ухвалу суду першої інстанції. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційне провадження було відкрито помилково, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Не погодившись із зазначеним рішенням прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Загальною нормою кримінального процесуального закону, яка встановлює перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, є стаття 392 КПК України.

За приписами ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З аналізу наведеного слідує, що КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали місцевого суду, якою відмовлено у продовженні строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження. При цьому, таке рішення може бути ухвалене лише на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Разом із тим, відповідно до правового висновку викладеного ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі

№ 569/17036/18 (провадження № 51-598 кмо 19),яка є релевантною до даного кримінального провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Отже, ухвалюючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що дане апеляційне провадження відкрито помилково, оскільки ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року, якою визнано клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою таким, що не підлягає задоволенню, постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до вимог КПК України та з урахуванням правових висновків Верховного Суду прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Безпідставними є доводи касаційної скарги про постановлення судом першої інстанції ухвали не передбаченої нормами КПК України, що надає право на її оскарження в апеляційному порядку, оскільки такі доводи не можуть впливати на обґрунтованість позиції апеляційного суду в контексті чітких приписів абзацу другого частини другої ст. 392 КПК України й не можуть вказувати на обов`язок апеляційного суду переглядати по суті рішення, яке законом не віднесене до переліку рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, враховуючи, що таким рішенням не були порушені конституційні права осіб, чиїх інтересів таке провадження стосується.

При цьому, визнаючи безпідставним вказаний довід прокурора, Суд враховує зміст правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року справа № 646/3986/19 (провадження № 51-3335 кмо 20) та виходить із сутністного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Шевченківського відділу Куп`янської окружної прокуратури на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2022 року про закриття апеляційного провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3