Справа № 459/2451/22
Провадження № 1-кп/459/142/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 31.08.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Червоноград Львівської області, громадянки України, українки, раніше не судимої, із середньо-спеціальною освітою, неодруженої, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 30 серпня 2022 року приблизно о 16 години, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 (із подальшими змінами), маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних нею дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, проникла, скориставшись безперешкодним доступом до вхідних дверей, у приміщення квартири АДРЕСА_2 , де таємно викрала ноутбук марки Леново G565 (модель 20071, серійний номер СВ09086851) чорного кольору, вартістю 3800 гривень, який належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втекла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями, ОСОБА_4 , спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3800 гривень.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднані з проникненням у житло в умовах воєнного стану, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину повністю визнала та вказала, що двері в квартиру були відкриті, зайшовши в кімнату побачила ноутбук, який взяла, після чого пішла з квартири. Вподальшому відала ноутбук знайомому щоб отримати за нього кошти. У вчиненому щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати.
Потерпілий у судовому засіданнівказав, що ноутбук належить йому, проте надав його своїй мамі для особистого користування. Йому зателефонувала мама та повідомила, що перебуваючи в своїй кімнаті почула шорох в сусідній кімнаті, зайшовши туди побачила, що немає в кімнаті ноутбука, коли вибігла на вулицю то побачила силует обвинуваченої, після чого він приїхав та викликав поліцію. Щодо міри покарання обвинуваченій підтримує прокурора,не заперечив щодо розгляду справи в порядку передбаченому нормами ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчинені нею таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану в судовому засіданні повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, є людиною молодого віку, раніше не судима, не працює, неодруженої, має на утриманні тьох неповнолітній дітей, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття та добровільне відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування призначеного покарання і її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, обрані стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування у вигляді домашнього арешту, з урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченої, суд на підставі ст. 374 КПК України, до набрання вироком законної сили вважає необхідним залишити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити її від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2(два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці.
Після набрання вироком законної сили, речовий доказ: ноутбук марки Lenovo G565 s/n: CB09086851, який зберігається в камері схову Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02.09.2022 скасувати після вступу вироку у законну силу.

Міру запобіжного заходу, обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення його копії.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1