Справа № 944/4141/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/829/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суд Львівської області від 2 вересня 2022 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 звернулася до слідчої судді Яворівського районного суду Львівської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні відомості щодо якого 2 вересня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000676, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України.

В обґрунтуванні клопотання, покликалася на те, що 01 вересня 2022 року об 16 год. 00 хв. на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», за адресою: вул. Дружби, 6 с. Шегині, Яворівського районну Львівської області, працівниками прикордонного наряду, виявлено та припинено спробу незаконного переправлення особи через державний кордон України громадянином ОСОБА_8 , який заїхав у вищевказаний пункт пропуску на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суд Львівської області від 2 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000676, із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» СТТ № НОМЕР_3 , та ключ запалювання до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», по кримінальному провадженні №0000676 від 02 вересня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» СТТ № НОМЕР_3 , та ключа запалювання до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», залишити на зберіганні на території майданчика для зберігання тимчасового вилучених транспортних засобів Центру забезпечення ГУНП у Львівській області, за адресою: вул. Стрийська с. Солонка Пустомитівського району Львівської області.

Адвокати ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Яворівського районного суд Львівської області від 2 вересня 2022 року та повернути арештоване майно власнику майна ОСОБА_8 .

Апелянт в доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтовано, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Наголошує, що прокурором не доведено необхідності накладення арешту на майно, а також наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Слідчим суддею не враховано відсутність необхідності використання майна, як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження та наслідки арешту майна.

Визнання автомобіля речовим доказом у даному кримінальному провадженні не може бути єдиною підставою для накладення арешту на майно.

Слідчий суддя не зазначив, яким саме критеріям, передбаченими ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає майно, не зазначив підставу та мету накладення арешту на автомобіль, не зазначив чому буде неможливо провести слідчі дії, якщо автомобіль буде перебувати у користуванні власника майна.

Даний транспортний засіб не використовувався, як знаряддя вчинення злочину.

ОСОБА_8 був лише водієм транспортного засобу та не вчиняв злочинів.

Жодних слідчих дій та експертиз із транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 , на даний час немає необхідності проводити.

Потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси ОСОБА_8 , оскільки слідчим не доведено, необхідності подальшого утримання автомобіля під арештом та не зазначено, які додаткові відомості може містити на собі зазначений автомобіль.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції його не попередили, копію ухвали отримав 8 вересня 2022 року.

В судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги прокурор ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення такого, не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка прокурора не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у її відсутності.

Адвокат ОСОБА_10 подав клопотання з проханням проводити, розгляд даного провадження у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що слідчим відділенням Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проводитися досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000676 від 2 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 вересня 2022 року о 16 год. 00 хв. на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», за адресою: вул. Дружби, 6 с. Шегині Яворівського районну Львівської області, працівниками прикордонного наряду, виявлено та припинено спробу незаконного переправлення особи через державний кордон України громадянином ОСОБА_8 , який заїхав у вищевказаний пункт пропуску на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Окрім того, 1 вересня 2022 року старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , було проведено огляд місця події, а саме, території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», за адресою: вул. Дружби, 6 с. Шегині Яворівського району Львівської області, в ході якого було оглянуто автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» CТТ № НОМЕР_3 та ключ запалювання до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER».

Постановою старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 від 02 вересня 2022 року, виявлений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» CТТ № НОМЕР_3 та ключ запалювання до автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 2 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 має право розпоряджатися транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до Довіреності №0702/3а від 1 липня 2022 року.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на автомобіль. Кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 332 КК України, автомобіль, на який в клопотанні прокурор просить накласти арешт, відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Автомобіль в розумінні положень КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

При цьому покликання апелянта на те, що, вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя не врахував наслідки арешту майна для власника майна, є безпідставними, адже при накладенні такого арешту мають бути враховані не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що і було взято до уваги слідчим суддею. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності та інших майнових прав на нього, а лише тимчасово обмежує їх.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучений автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, та слідчим, прокурором не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений автомобіль міг використовуватись для вчинення злочину, може бути предметом кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Стосовно покликання апелянта на те, що ОСОБА_8 був лише водієм та йому не пред`явлена підозра, колегія суддів зазначає таке.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини у вчиненні злочину чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 2 вересня 2022 року немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Яворівського районного суд Львівської області від 2 вересня 2022 року про накладення арешту майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4