ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1102/22 Справа № 190/1997/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений за весь період відбування покарання характеризується добре, мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 стягнення, яке на день розгляду справи погашено у встановленому законом порядку, працевлаштований, до виконання вимог адміністрації ставиться задовільно. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в поведінці засудженого відсутня позитивна динаміка і на даний час останній не готов до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеження волі, а тому застосування до нього положення ст. 82 КК України є передчасним.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання про заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що за час відбування покарання він характеризується позитивно, з усього терміну відбуття покарання, який складає 4 роки 1 місяць відбув більше 3/4 строку покарання, працевлаштований на виробництві установи по переробці вторинної сировини. До праці ставиться задовільно, має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Вказує, що за весь термін відбуття покарання лише 1 раз допустив порушення режиму утримання, однак після цього став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою та ставленням до праці..
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи засудженого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відмовляючи в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання останній характеризується добре, у 2021 році мав 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за час відбуття покарання допускав порушення режиму утримання за що має 1 стягнення, яке на час розгляду справи погашено за плином часу, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується також й апеляційний суд, оскільки, як встановлено матеріалами справи, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке йому призначено покарання, з урахуванням ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяців позбавлення волі, відбув 3/4 строку покарання, за час відбуття покарання характеризується добре, допускав порушення умов режиму утримання за що має 1 дисциплінарне стягнення у 2020 році, яке погашено за плином часу, має 2 заохочення у 2021 році, працевлаштований, не відбута частина покарання складає більше 9 місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
У роз`ясненнях, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року зазначено про те, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як з засудженими, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу. Більше того, вказана поведінка засудженого має бути оцінена за весь час відбування покарання, а не за окрему його частину.
Як видно з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 28 грудня 2018 року в межах однієї установи виконання покарань, у 2020 році допустив грубе порушення режиму утримання, оскільки був затриманий в стані алкогольного сп`яніння та лише у 2021 році отримав заохочення у вигляді подяк за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що може свідчити про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а тому, враховуючи, що оцінка особи засудженого відбувається за весь час відбуття покарання, на даному етапі не можна стверджувати про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.
Вказане свідчить про те, що поведінка та психологічне ставлення засудженого ОСОБА_6 щодо дотримання умов відбування покарання та його ставлення до праці в цілому змінюються в позитивну сторону, однак не свідчить про те, що він вже став на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розгляд питання про заміну режиму відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 є передчасним.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути неповноту судового розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак ухвала суду має бути залишена без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4