Справа № 206/1463/22
Провадження № 1-в/206/137/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 м.Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,

особи стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконференції, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_7 про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2022 представник заявника звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заяви. Разом з тим, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_6 буде недостатньо ефективним, адже відносно останнього вперше було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом 28 травня 2021 року, тобто з того дня минуло недостатньо часу для того, щоб можна було впевнено стверджувати, що психічний стан ОСОБА_6 значним чином покращився, що в свою чергу зумовлювало б необхідність у зміні їх на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Представника заявника лікар-психіатр ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити.

Особа, стосовно якої вирішується питання зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 просив задовольнити заяву

Захисник ОСОБА_4 вважав за можливе задовольнити заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява КП «ДБКЛПД» ДОР» не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2021 застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (а.с.5 на звороті-8).
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2021 продовжено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділенні зі звичайним типом нагляду строком до 6 місяців.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2022 було доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначено ОСОБА_6 , захисника-адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням.
26 травня 2022 року складено висновок комісії лікарів-психіатрів № 84, відповідно до якого комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни примусових заходів медичного характеру у відділенні зі звичайним наглядом, на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а. с. 3-5).
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічнохворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року зауважив, що суди повинні критично оцінювати обґрунтовані висновки експертів-психіатрів з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки останні є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідній ухвалі, вироку.
Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
За таких обставин, суд звертає увагу на те, що в підґрунтя висновку комісії лікарів-психіатрів відносно стану ОСОБА_6 , покладено, зокрема, дослідження динаміки перебігу стану особи у закладі охорони здоров`я та дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення комісії, на підставі яких комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про доцільність зміни примусових заходів медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Так, психічний стан хворого, що відображений в даних клінічного дослідження особи, виявлений під час проведення комісії лікарів-психіатрів вказує на те, що ОСОБА_6 за час перебування у відділенні стан ОСОБА_6 покращився та на протязі достатньо тривалого проміжку часу залишається стабільним, про що свідчить дезактуалізація психотичних переживань, розуміння їх хворобливого походження, рівний настрій, впорядкована поведінка, відсутність порушення режиму відділення, відсутність агресивних та аутоагресивних тенденцій, до конфліктних ситуацій не залучався, уникав, достатня послідовність мислення, критичне ставлення до свого психічного стану та скоєного правопорушення, закріплені моделі соціально-адаптованої поведінки, пацієнт будує реальні плани на майбутнє. В клінічній картині залишаються незначні прояви пасивності, апатичності, емоційної зрідненості, які суттєво були компенсовані за період лікування. Застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні із звичайним типом нагляду не потребує. Для продовження медичної, соціальної та психологічної реабілітації з метою досягнення найбільш повної інтеграції пацієнта в суспільство.
Діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, поза зв`язком з гострим стресом.
Суд також приймає до уваги відомості, викладені в анамнезі психічної хвороби, в якому зазначено, що ОСОБА_6 народився єдиною дитиною в родині. Дані про вагітність, пологи у матері, ранній розвиток не надані. Зростав та розвивався згідно вікових норм. До школи пішов своєчасно, займався спортом, в школі був конфліктним, брав участь у бійках, не одноразово притягувався до адміністративної відповідальності. В ЗСУ не служив. Не працює. Мешкає у цивільному шлюбі, дітей не має. Туберкульоз, ЧМТ, венеричні захворювання, малярію. Алергію, вір, гепатити заперечує.
Враховуючи ту обставину висковок лікарів-психіатрів, а також те, що лише 28 травня 2021 року ухвалою суду до ОСОБА_6 вперше були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, який не є найбільш обтяжливим для особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а тому надаючи цьому висновку відповідну оцінку, з врахуванням сукупності вказаних вище фактів, які вказують на те, що психічні розлади ОСОБА_6 мають загалом мінливий характер, а з дня коли вперше до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із звичайним наглядом минуло один рік, тому суд не погоджується з думкою лікарів про те, що останньому слід змінити примусові заходи медичного характеру зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки така заміна не відповідає критерію запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь та об`єктивно є передчасною.
Керуючись ст. ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_7 про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1