ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/387/22 Справа № 693/195/22 Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирокЖашківського районного суду Черкаської області від 02 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузівка, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 29.06.2011 року Жашківським районним судом на підставі ч.3 ст.185 КК України засуджено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 3 роки на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробним терміном 1 рік;

- 20.12.2011 року Жашківським районним судом на підставі ч.3 ст.185 КК України, ст.15 КК України на основі ст.71 КК України приєднано частково невідбутий термін 1 місяць позбавлення волі згідно вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 29.06.2011;

- 19.03.2015 року Жашківським районним судом на підставі ч.3 ст.186 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном 5 років, на основі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробним терміном 3 роки;

- 17.08.2015 року Жашківським районним судом на підставі ч.3 ст.186 КК України засуджено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном 5 років, на основі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 місяць позбавлення волі згідно вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 19.03.2015;

- 20.11.2015 року Жашківським районним судом на підставі ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст. 70 КК України засуджено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном 7 років із додатковою мірою покарання у вигляді конфіскації 1/2 майна особи, на основі ст.71 КК України шляхом часткового об`єднання даного покарання і покарання згідно з вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 17.08.2015 - до відбуття покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна.

- Звільнений 16.02.2021 із Старобабанівської виправної колонії Черкаської області (№92), на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2021 на підставі ст. 81 КК України у вигляді умовно - дострокове звільнення, не відбутий термін 1 рік 9 місяців 15 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_7 за сукупністю вироків покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у вигляді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у сумі - 2 663,20 грн.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.100 КПК України,

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року виправлено описку допущену у вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 02.06.2022, а саме в мотивувальній та резолютивній частинах. Вважати вірним: «Витрати на залучення експертів згідно з довідками про витрати на проведення експертизи становлять 1552 грн. 96 коп.» «Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1552 грн.96 коп.».

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що в ніч із 6 на 7 лютого 2022 року, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, шляхом розбиття віконної шибки у веранді будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , яким володіє ОСОБА_8 , проник до кімнат будинку, звідки таємно викрав гроші в сумі 1 600 гри та мобільний телефон марки «NOKIA 210 ТА-1139» вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи 1 063,20 гри, які належали потерпілій ОСОБА_8 , після чого разом із викраденим майном зник з місця події, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2 663,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі порушує питання про зміну вироку районного суду в частині призначеного покарання та просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вину в скоєному визнав, розкаявся, матеріальна шкода потерпілій повністю відшкодована, проживає в цивільному шлюбі, влаштувався на постійну роботу, на утриманні перебуває мати, а тому дані обставини дають підстави для призначення ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії Завертаного судом кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі обвинуваченого висновок про доведеність винуватості та кваліфікацію його дій не оспорюється, який винуватість визнав в повному обсязі та підтвердив фактичні обставини кримінального правопорушення, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд дотримався вищезазначених вимог та в межах Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, на спеціальних обліках не перебуває, відсутність обставини, що обтяжує покарання та наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття і призначив покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України мінімальне покарання 3 роки позбавлення волі з урахуванням вимог ст.71 КК України остаточно визначив Завертаному до відбуття 3 (три) роки 1 (один), яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому призначив покарання в мінімальному розмірі з урахуванням положень ст.71 КК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення йому призначеного покарання не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів враховує ту обставину, що хоча ОСОБА_9 вчинив один епізод злочинної діяльності, вину визнав повністю, відшкодував шкоду потерпілій (повернув викрадений телефон та кошти), однак він раніше п`ять разів судимий за злочини проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте це не привело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову в період умовно-дострокового звільнення, майже через рік після звільнення з місць позбавлення волі вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він проживає в цивільному шлюбі, тобто створив сім`ю, перебування на його утриманні матері, в даному випадку не є тими обставинами на підставі яких можливо виправити ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, узагальненої, зокрема, у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змісту частини 2 статті 75, а також частини 3 статті 78 КК випливає, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину є порушенням умов звільнення від відбування покарання з випробуванням і тому повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Колегія суддів нагадує, що умовно-дострокове звільнення передбачає певні вимоги до звільненої особи та її поведінки у період невідбутої частини покарання, невиконання яких тягне за собою скасування такого звільнення і поновлення відбування покарання.

Норма статті 81 КК України вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.

Крім того, у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання (пункт 26 згаданої Постанови ПВСУ).

Як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_9 неодноразово був засуджений, останній раз засуджений 20.11.2015 року Жашківським районним судом Черкаської області на підставі ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст. 70 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном 7 років із додатковою мірою покарання у вигляді конфіскації 1/2 майна особи, із застосуванням вимог ст.71 КК України остаточно призначено до відбуття, покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2021 року ОСОБА_9 звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 9 місяців 15 днів і протягом цього строку, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Отже врахувавши вищевикладене, відсутні підстави для пом`якшення ОСОБА_9 покарання, а саме призначення йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Місцевий суд правильно застосував кримінальний закон і як наслідок прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо визначення виду та розміру призначеного ОСОБА_9 покарання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі стороком на 3 роки 1 місяць через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 02 червня 2022 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя

Судді