УХВАЛА
судового засідання

30.08.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області кримінальне провадженні стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1
за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України
в с т а н о в и в :
В провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000066 від 16.01.2013 р. на ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25.06.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою суду, зокрема, від 13.07.2022 продовжено до 08.09.2022.
В судовому засіданні та у письмовому клопотанні прокурор ОСОБА_3 просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, обґрунтовуючи тим, що обраний та продовжений йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, закінчується 08.09.2022, а ризики, що враховувались при обранні запобіжного заходу на досудовому слідстві та судом при продовженні запобіжного заходу, не перестали існувати, крім цього, вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що докази, які дають підстави підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, що ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має, не працює, не навчається, що свідчить про відсутність у нього достатніх міцних соціальних зв`язків, вік і стан його здоров`я дозволяє застосувати до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі, крім того, зазначив, що справа судом не розглянута, обвинувачений з місця вчинення злочину зник, приховав сліди шляхом знищення речових доказів, є обізнаним із можливою мірою покарання у разі визнання його винуватим, створив умови для конспірації, тому може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків шляхом переконання та залякування, може схиляти їх до зміни наданих ними показань, вказав, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті з ключовим свідком ОСОБА_9 , що спрощує йому можливість чинити на нього тиск, вказав, що підозра є обгрунтованою, інше, тому зазначене в сукупності свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та необхідністю застосування попереднього ув`язнення.
Захисник ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вказав, що зазначених прокурором у клопотанні та в суді доказів на підтвердження ризиків немає, просить у задоволенні клопотання відмовити.
Вказав, що тяжкість покарання без наявності ризиків, які б могли свідчити про належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказаний запобіжний захід негативно впливає на його здоров`я, він раніше не судимий, не порушував та не порушує запобіжний захід, інших повідомлень про підозру йому не висунуто, жодних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 не вчиняв.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заперечення захисника та клопотання останнього.
Потерпілий та адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримали.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись із клопотанням прокурора, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Так, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.01.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, а ухвалами Городоцького районного суду Львівської області, і зокрема від 13.07.2022 такий строк продовжено до 08.09.2022 включно.
Завершити розглядом кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України в даному судовому засіданні, неможливо, оскільки не допитано обвинуваченого, потерпілих, свідків, не проведено інших необхідних процесуальних дій для повного та об`єктивного розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні.
За приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Зазначені прокурором та встановлені судом обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні, та свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За положеннями п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, і зокрема, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, суд враховує, в тому числі, вагомість наявних доказів, вказаних прокурором у клопотанні, про вчинення обвинуваченим злочинів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан його здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, зокрема, що обвинувачений за місцем реєстрації не проживає, постійного місця проживання, утриманців та місця роботи не має, не одружений, його майновий стан, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються у вину ОСОБА_5 , поведінку останнього та тяжкі наслідки, що настали, і інші обставини, суд вважає, що ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів без визначення розміру застави з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а отже, інший, більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, не забезпечить в повній мірі належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.
За наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 196, 197, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою продовжити до 26.10.2022 включно.
В судовому засіданні продовжити перерву до 14 год. 15 хв. 19.07.2022.
Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 05.09.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1