Провадження № 1-кс/947/6119/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000415 від 23.06.2022 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Урєнгой Російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.06.2022 року о 22 годині 43 хвилин водій ОСОБА_4 грубо порушив пункти: 2.3. «б»; 8.7.3. е); 8.10; 12.2; 12.4 та розділ 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автопоїздом у складі тягача «VOLVO FH 500» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KNAPEN KOCF 100» р/н НОМЕР_2 рухався в темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Маякська в селі Великий Дальник Одеського району Одеської області, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням прямій ділянці дороги, де організований двосторонній рух і проїзна частина має до перехрестя з вулицею Соборна по дві смуги для руху в обох напрямках, після перехрестя по одній смузі для руху, що позначені дорожньою розміткою, з боку міста Рені у напрямку міста Одеса, у другій смузі свого напрямку руху зі швидкістю 68,7 км/год, чим перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті 50 км/год.
Наближаючись до регульованого перехрестя із вулицею Соборна водій ОСОБА_4 вкрай уважним не був, на ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, проігнорував вимоги працюючого у штатному режимі світлофора, який забороняв рух та дорожньої розмітки 1.12. «стоп-лінія», перед якою він зобов`язаний був зупинитися, на червоний сигнал виїхав на перехрестя, створюючи своїми діями небезпеку для інших учасників дорожнього руху чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
При цьому, перед виїздом на регульоване перехрестя водій ОСОБА_4 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, не переконався, що на перехресті знаходяться інші учасники руху, для яких може бути створена небезпека, не дав дорогу мопеду «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів, під керуванням водія ОСОБА_7 , який маючи перевагу у русі, виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора та перетинав його прямолінійно, рухаючись з правого боку ліворуч, за ходом руху автопоїзда, внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною мопеда з правою бічною частиною напівпричепа автопоїзда.
В результаті ДТП водію мопеду «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер під час транспортування до лікувального закладу.
Таким чином, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3. «б»; 8.7.3. е); 8.10; 12.2; 12.4 та розділу 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху України» і саме фактичні дії водія ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з фактом настання ДТП.
Враховуючи викладене ОСОБА_4 стороною обвинувачення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
2. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики, зазначені у клопотанні сторони обвинувачення є необґрунтованими та визначені слідчим формально. Враховуючи викладені ним у письмовому запереченні обставини просив відмовити у задоволення клопотання, а у разі якщо суд дійде висновку про необхідність обрання будь-якого запобіжного заходу застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що з підозрою погоджується, свою провину визнає та щодо обрання запобіжного заходу підтримав думку свого захисника.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.06.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 286 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2022 року та схемою до нього; висновком авто-техінчної експертизи №СЕ-19/116-22-9999-ІТ від 27.06.2022 року; висновком авто-техінчної експертизи № СЕ-19/116-22-10000-ІТ від 27.06.2022 року; висновком авто-техінчної експертизи № КСЕ-19/116-22/10003-ІТ від 27.06.2022 року, іншими матеріалами кримінального провадження, а також не заперечується самим підозрюваним.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що вчинення кримінального правопорушення інкримінованого підозрюваному призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: підозрюваний ОСОБА_4 : неодружений, офіційно не працює, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків та обґрунтовує ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що з огляду на відсутність належного обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо того на яких свідків буде впливати підозрюваний, адже до матеріалів клопотання не долучено будь-яких даних, які б свідчили про наявність свідків в даному кримінальному провадженні, а також на те, що у клопотанні не зазначено яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.
Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.
Так, щодо ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вказаний ризик не є обґрунтований, так як стороною обвинувачення не надано даних, що вказують на те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленому в ході розгляду клопотання ризику (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлений в судовому засіданні ризик можливого переховування підозрюваного, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що призвело до загибелі людини, а також наявного в рамках даного кримінального провадження ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000415 від 23.06.2022 року відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30.08.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства. Зобов`язавши негайно повідомляти слідчого про місце свого перебування під час евакуації.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 30.08.2022 року, в межах строку досудового розслідування, обов`язки:
1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1