У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, з середнею освітою, розлученого, працюючого неофіційно спортсменом (зі слів підозрюваного), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002003 від 07.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

09.09.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначеною заставою в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 09.09.2022 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, зокрема, наступне:

«Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 13.06.2012 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців та на підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 27.03.2013 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та згідно ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 23.03.2017 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 27.09.2017 Коростишівським районним судом Житомирської області ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та якому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Таким чином, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, знову вчинив умисний корисливий злочин на території Солом`янського району м. Києва за наступних обставин.
ОСОБА_5 в невстановлений слідством час та місці увійшов у злочинну змову по вчиненню нового корисливого злочину з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме повторного таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до житла, під час дії воєнного стану. В подальшому 07.09.2022 року приблизно о 14 годині 30 годині ОСОБА_5 в разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де обрали об`єктом своїх злочинних дій квартиру АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, під час дії воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, діючи спільно та узгоджено, відповідно до раніше досягнутої домовленості переконавшись, що за їх діями ніхто осіб не спостерігає, за допомогою раніше приготовлених для вчинення кримінального правопорушення речей, шляхом пошкодження замку вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_3 вказаного вище будинку. Перебуваючи всередині вказаної квартири, ОСОБА_5 в разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , таємно викрали наступне майно: золоті сережки у вигляді гілочки з білими камінчиками (фото яких додаю до протоколу), вартістю 6000 гривень, мобільний телефон марки «Хуавей», синього кольору, який у розбитому стані при цьому мобільний телефон не вмикається, вартість якого становить 200 гривень, сережки із медичного сплаву золотистого кольору круглої форми, вартістю 100 гривень, сережки із медичного сплаву одна з яких округлої форми із рифленою поверхнею, а інша продовгуватої форми, вартістю 100 гривень, сережки із медичного сплаву золотистого кольору із камінчиками білого кольору вартістю 120 гривень, дитячі сережки із медичного сплаву золотистого кольору у формі яблук із камінчиками білого кольору вартістю 90 гривень, дитячі сережки із медичного сплаву золотистого кольору у формі ведмедика із камінчиками білого кольору вартістю 120 гривень, дитячі сережки із медичного сплаву золотистого кольору у формі котиків із камінчиками білого кольору вартістю 110 гривень, на загальну суму 6840 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли з викраденим майном та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд.
Всього, ОСОБА_5 в разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно таємно викрали, належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 6840 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у повторному, таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, під час дії воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Коростишіва Житомирської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
08.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами , а саме:
1.рапортом оперативного співробітника ОПВ УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 від 07.03.2022;
2.протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.09.2022;
3.протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 07.09.2022;
4.протоколом затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;
5.протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 року;
6.протоколом затримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;
7.протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.09.2022;
8.протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 від 07.09.2022;
9.протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.09.2022;
10.протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.09.2022;
11.протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.09.2022;
12.протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.09.2022;
13.протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.09.2022;
14.протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 від 07.09.2022;
15.протоколом затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;
16.протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2022;
17.протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 від 08.09.2022;
18.протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 від 08.09.2022;
19.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю малолітнього свідка ОСОБА_19 від 08.09.2022;
20.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю малолітнього свідка ОСОБА_20 від 08.09.2022;
21.протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 від 07.09.2022;
22.протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 від 07.09.2022;
23.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 від 07.09.2022;
24.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_22 від 07.09.2022;
25.протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 від 08.09.2022;
26.протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 від 08.09.2022;
27.протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 від 07.09.2022;
28.іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Санкція за вчинене кримінальне провадження, в якому підозрюється ОСОБА_5 , а саме ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
1)Переховуватись від органів досудового слідства та суду.
На той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що усвідомлюючи невідворотнiсть покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, що пов`язане в тому числі з позбавленням волі, ОСОБА_5 може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_26 , не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, офіційно не працюючий, не одружений, не має постійного джерела доходу, тобто не має стійких соціальних зав`язків, не має постійного місця проживання на території м. Києва, що не перешкоджатиме останньому покинути територію міста Києва, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
2)Знищіти, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення
Враховуючи те, що підозрювані діяли за заздалегідь розробленим злочинним планом, у разі застосування хоча б до одного зі спільників запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, можливі ризики знищення слідів, які матимуть значення для кримінального провадження та використані як докази в суді. Крім того, слід зауважити, що на даний час не відшукані все викрадені у потерпілої речі.
3)Незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних
Враховуючі тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а також те, що у даному кримінальному проваджені є малолітні свідки, вважаємо обґрунтованим ризик впливу на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни останніми показань, вважаємо обґрунтованим ризик, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не наддасть належної правової поведінки підозрюваному, аніж позбавлення волі.
4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не наддадуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
5) Вчинити інше кримінальне правопорушення
На той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, особу підозрюваного, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень та на даний час не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові злочини майнового характеру.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не наддадуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Разом з тим, у разі задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів із визначеним розміром застави вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважаю за доцільне, в разі внесення обвинуваченим розміру застави, покладання на підозрюваного ОСОБА_5 наступних, передбачених п.п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків, а саме:
1) з`являтися за кожною вимогою до СВ Солом`янського УП ГУ Національної поліції в м. Києві за викликом до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження і процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, слідчого судді, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.»
Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам, що підтверджується зазначеними матеріалами досудового розслідування, в клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисник підозрюваного як і він сам щодо вимог та доводів клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю).

Зокрема, сторона захисту звернула увагу на міцність соціальних зв`язків підозрюваного підтверджується наявністю малолітньої дитини. Звернуто увагу на те, що всі речові докази наразі вже вилучено та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином зазначено, що це лише абстрактне припущення.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Суд наголошує, що ст. 183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначено вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 08.09.2022 (а.с. 105-109) відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 08.09.2022 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування в кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-рапортом оперативного співробітника ОПВ УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 від 07.03.2022;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.09.2022;

-протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 07.09.2022;

-протоколом затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.09.2022 року;

-протоколом затримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.09.2022;

-протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 від 07.09.2022;

-протоколом затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 в порядку ст. 208 КПК України від 07.09.2022;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2022;

-протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 від 08.09.2022;

-протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 від 08.09.2022;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю малолітнього свідка ОСОБА_19 від 08.09.2022;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю малолітнього свідка ОСОБА_20 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 від 07.09.2022;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 від 07.09.2022;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_22 від 07.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 від 08.09.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 від 07.09.2022;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику переховуватись від органів досудового слідства та суду в клопотанні вказується, на те що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотнiсть покарання за вчинення кримінального правопорушення, що пов`язане в тому числі з позбавленням волі, може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, офіційно не працюючий, не одружений, не має постійного джерела доходу, тобто не має стійких соціальних зав`язків, не має постійного місця проживання на території м. Києва, що не перешкоджатиме останньому покинути територію міста Києва, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

На доведення ризику того, що підозрюваний може знищіти, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, звертається увага на те, що підозрювані діяли за заздалегідь розробленим злочинним планом, у разі застосування хоча б до одного зі спільників запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, можливі ризики знищення слідів, які матимуть значення для кримінального провадження та використані як докази в суді. Крім того, зауважується, що на даний час не відшукані все викрадені у потерпілої речі.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних вказується на тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а також те, що у даному кримінальному проваджені є малолітні свідки.

Також, в клопотанні вказано про ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Стосовно ризику вчинити інше кримінальне правопорушення в клопотанні наголошено на меті, способі та обстановці вчинення злочину, та особі підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень та на даний час не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові злочини майнового характеру.

Викладене на думку органу досудового розслідування свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею враховуються як такі, що заслуговують на увагу посилання прокурора на те, що щодо підозрюваного ОСОБА_5 щонайменше існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. При оцінці даного ризику слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а саме: 13.06.2012 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців та на підставі ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 27.03.2013 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та згідно ст.ст. 75, 104, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 23.03.2017 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 27.09.2017 Коростишівським районним судом Житомирської області ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та якому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

За викладених обставин, враховуючи репутацію підозрюваного, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, які, на його думку, підтверджується наявністю малолітньої дитини. При цьому слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 розлучений, дитина з ним не проживає.

Також слідчий суддя зауважує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який на даний час триває.

Перебування на волі підозрюваного ОСОБА_5 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинене правопорушення, може надати можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Так, на підтвердження даного ризику враховуються такі обставини, що підозрюваний в разі перебування на волі може використати ситуацію, яка склалась у країні на власну користь, а саме скористатись тим фактом, що служби поліції перебувають на даний час в посиленому режимі несення служби, орган досудового розслідування обмежений в можливості здійснювати контроль підозрюваного у місці його проживання, виконання ним покладених на останнього його процесуальних обов`язків, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі.

Викладені обставини слід враховувати як достатньо вірогідні дії підозрюваного, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання його винним.

В даній конкретній ситуації тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винним, свідчить про неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому необхідно зазначити, що підозрюваний не має стійких соціальних зав`язків, батьків на утриманні не має, малолітня дитина проживає окремо від нього, доказів офіційного працевлаштування підозрюваний не надав, тобто зв`язок із зовнішнім світом є досить слабким.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від суду і може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує особу останнього, соціальне положення (відсутність стійких соціальних зв`язків), репутацію підозрюваного, а також те, що є реальні підстави вважати, що з боку підозрюваного може мати місце повторення/продовження протиправної поведінки.

Приймаючи рішення слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні на час його розгляду не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я. Також суду не надано доказів того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти.

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати у місцях попереднього ув`язнення. Свій стан у судовому засіданні ОСОБА_5 визначив як задовільний, наявність хронічних захворювань та інвалідностей заперечував.

Вирішуючи клопотання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, особу підозрюваного та нагальну необхідність захисту суспільства від можливих дій щодо продовження ним злочинної діяльності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати в даному випадку запобіжний строк у викладі тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Частиною 3 статті 182 КПК України передбачено, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно з ч.ч. 7, 8, 10 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки на думку слідчого суді застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися чи перешкоджати кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення, з огляду на в т.ч. встановлений у судовому засіданні майновий стан підозрюваного, клопотання підлягає задоволенню з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000,00 грн, який відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та, на думку слідчого судді, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 (а.с. 19-22), його затримано відповідно до ст. 209 КПК України о 18 год 00 хв 07.09.2022.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 18 год 00 хв 07.09.2022.

Визначити, що строк дії ухвали закінчується о 18 год 00 хв 05 листопада 2022 року.

Визначити розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 130 000,00 грн (сто тридцять тисяч гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 05 листопада 2022 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду міста Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду міста Києва.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1