Справа № 204/5929/22
Провадження № 1-кс/204/1353/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, інваліда 2-ї групи, маючого середню спеціальну освіту, раніше не судимого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2022 року слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000687 від 10.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Донецької обласної прокуратури, старший групи прокурорів - ОСОБА_3 . Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області, старший групи слідчих ОСОБА_7 . Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 330 від 25.02.2022 тимчасовим місцем дислокації особового складу ГУНП в Донецькій області визначено Покровське РУП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, місце здійснення досудового розслідування перебуває в межах територіальної юрисдикції Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Водночас, в зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядження Верховного Суду України від 08.04.2022 № 17/0/9-22, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2022 приблизно о 09 годині 15 хвилин, у світлий час доби, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки «Skoda Octavia А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині дороги вулиці Солідарності, в напрямку від вул. Олега Кошового до вул. Смоленської в м. Дружківка, Краматорського району, Донецької області. Під час руху вказаним напрямком, в районі буд. № 43 по вул. Солідарності, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно якого: п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, маючи можливість спостерігати за діями інших учасників дорожнього руху, діючи необережно, невірно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не застосував заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобілю, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині вул. Солідарності, попереду вказаного автомобіля, в попутному йому напрямку, вздовж правого узбіччя, ведучи в руках велосипед марки «Україна» сірого кольору (з правого від себе боку). Після вказаної дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 2.10 а,б,г,ґ,д Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п. 2.10. у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції; не виставив знак аварійної зупинки, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну події в підрозділ поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів події, з місця події втік, залишивши таким чином місце дорожньо-транспортної пригоди до прибуття працівників поліції. Внаслідок вказаної події пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху правого плеча, численних саден обличчя, правої гомілки, забій правого кульшового суглобу. Після цього, в той же час водій ОСОБА_4 , керуючи вказаним автомобілем, продовжив рух прямолінійно, з подальшим виїздом на вулицю Смоленську в м. Дружківка. Заїхавши на вулицю Смоленська, яка розташована на відстані приблизно 200 метрів від місця наїзду на пішохода ОСОБА_8 , рухаючись дворовою зоною цією вулиці, в районі будинку № 2, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно якого: п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, маючи можливість спостерігати за діями інших учасників дорожнього руху, діючи необережно, невірно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не застосував заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобілю, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, скоїв наїзд на інвалідний візок чорно-синього кольору, який стояв у статичному положенні біля бордюрного каменю з правого боку проїжджої частини, та в якому перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після вказаної дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 2.10 а,б,г,ґ,д Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п. 2.10. у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції; не виставив знак аварійної зупинки, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну події в підрозділ поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів події, з місця події втік, залишивши таким чином місце дорожньо-транспортної пригоди до прибуття працівників поліції. Внаслідок вказаної події ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забою та саден волосистої частини голови, внутрішньої кровотечі, від яких останній помер у анестезіологічному відділенні Дружківської ЦМЛК 10.08.2022 об 11 год. 30 хв. Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 . Таким чином, своїми необережними діями, що виразилися в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 10 серпня 2022 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 10 серпня 2022 року о 18 годині 20 хвилин, при наявності достатніх доказів та у спосіб, передбачений КПК України складено та вручено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свою вину ОСОБА_4 , у інкримінованому йому злочині не визнав, зазначивши, що при ДТП в його автомобілі виникли несправності лівого та правого шрузів. Незважаючи на вказане, вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування наступними доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 10.08.2022 та схемою до нього, біля будинку АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 10.08.2022 та схемою до нього, що містять повну фіксацію всієї слідової інформації події, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2 , зокрема пошкоджений інвалідний візок чорно-синього кольору; протоколом огляду транспортного засобу від 10.08.2022, відповідно до якого був оглянутий автомобіль марки «Skoda Octavia А7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями правої передньої частини кузова; протоколом огляду транспортного засобу від 10.08.2022, відповідно до якого був оглянутий пошкоджений велосипед марки «Україна» сірого кольору; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 10.08.2022, які є мешканцями будинку АДРЕСА_3 , та які підтверджують встановлений слідством механізм ДТП; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 10.08.2022, який котив інвалідний візок з потерпілим ОСОБА_9 до ДТП, та безпосередньо бачив весь механізм пригоди; лікарським свідоцтвом про смерть №45 від 11.08.2022, згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма грудної клітки, яка супроводжувалась численними двобічними переломами ребер, розривом правої легені, та ускладнилась розвитком гострої крововтрати, та правобічного гемотораксу. Згідно ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (ризикам): п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка, експерта у цьому ж кримінальному провадженні. Вказані ризики підтверджуються наступними фактами: Так, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. Крім того підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тобто у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Таким чином, під впливом суворості можливого призначення покарання за вчинений злочин, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що зокрема свідчать два описані факти залишення місць ДТП 10.08.2022 в м. Дружківка, Краматорського району, Донецької області. Підставами вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування за вчинений злочин. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності шляхом погроз, підкупу, вмовляння та залякування може незаконно впливати на судових експертів при складанні висновків судових експертиз, які наразі у кримінальному провадженні ще не проведені, а також враховуючи принцип безпосередності на свідків, які бачили механізм ДТП, з метою схиляння їх до надання показань на свою користь. На теперішній час, наявна обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а запобігти вказаним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою є неможливим. Враховуючи, що в результаті вказаної ДТП загинула людина, відповідно до вимог п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати підозрюваному ОСОБА_4 заставу у вказаному кримінальному провадженні. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного інший запобіжний захід, оскільки тримання під вартою занадто суворий запобіжний захід, так його підзахисний підозрюється у вчиненні не умисного злочину, а отже запобігти зазначеним ризиками зможе інший запобіжний захід, зокрема такий як домашній арешт. Крім того, його підзахисний є інвалідом 2-ї групи, має постійне місце проживання та роботи, та на підтвердження цього надав копії свідоцтва про право власності та свідоцтво про реєстрацію підозрюваного приватним підприємцем.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

10 серпня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, у судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків правопорушення, з метою зміни їх показань.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, в обґрунтування того, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, прокурором не наведено переконливих мотивів та не надано суду жодних належних доказів.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я та наявність інвалідності ІІ-ї групи, наявність місця проживання та реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків правопорушення, та враховуючи не доведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування до 10 жовтня 2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Донецькій області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1