Справа № 136/1028/22
провадження №1-кп/136/73/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000193 від 08.07.2022, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нові Анени, Аненій-Нойського району, Республіки Молдова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2022 ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розпивали алкогольні напої у домоволодінні останньої, яке розташоване по АДРЕСА_3 . В подальшому ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 переночувати, в його житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_4 , оскільки на дворі уже стемніло та в ОСОБА_4 , не було можливості дістатись до його місця проживання. ОСОБА_4 на пропозицію ОСОБА_5 погодився та вони пішли до його місця проживання де і лягли відпочивати в житловому будинку. 08.07.2022 ОСОБА_4 прокинувшись біля 01:00 години ночі, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, побачив на столі у кімнаті де ночував, картонну коробку з мобільним телефоном в середині. Помітивши вказаний телефон у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. У подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відпочиває в іншій кімнаті та за його діями спостерігати не може, умисно, протиправно, достовірно знаючи про те, що в житловому будинку нікого немає, та про те, що на території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб № 64/2022, підійшов до столу, з якого взяв картонну коробку, в якій знаходився телефон марки «Nokia» моделі «1.4 ТА-1322 DS 2/32GB Charcoal» з мережевим адаптером та кабелем живлення, в чохлі - книжці серії «UniCase Geometrie Pattem Dare Blue», після чого ніким не помічений залишив домогосподарство ОСОБА_5 з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме приніс його до свого місця проживання в АДРЕСА_1 . Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 3240,59 грн., що підтверджується висновком експерта № 4755/22-21 від 14.07.2022, згідно якого ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Nokia» моделі «1.4 ТА-1322 DS 2/32GB Charcoal» з мережевим адаптером та кабелем живлення з урахуванням зносу складала 3034,49 грн., а чохла - книжки серії «UniCase Geometrie Pattem Dare Blue» з урахуванням зносу складала 206,10 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, що підтвердив у судовому засіданні, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 07.07.2022 на Івана-Купала, приблизно о 22.00 він спільно із потерпілим ОСОБА_5 та раніше знайомою ОСОБА_6 , розпивали алкогольні напої у домоволодінні останньої у м.Погребище, точної адреси він не пам`ятає. В подальшому, приблизно об 23.00 він із ОСОБА_5 пішли до будинку останнього, що розташований по сусідству та полягали спати. Прокинувшись 08.07.2022 біля 01:00 години ночі, він побачив на столі у прихожій кімнаті мобільний телефон «Nokia», який вирішив викрасти. В подальшому він взяв телефон у чохлі, зарядний пристрій зі шнуром, поклав у коробку з-під телефону і скориставшись тим, що господар будинку ОСОБА_5 спав, викрав вказані речі, які в подальшому переніс до місця свого проживання з метою подальшого використання. При цьому він розумів, що діє в умовах воєнного стану. В той же день викрадене було вилучене у нього співробітниками поліції. У скоєному розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду кримінального провадження, до матеріалів кримінального провадження надав заяву, відповідно до якої зазначив, що претензій до обвинуваченого не має та цивільний позов заявляти не буде, у вирішенні питання щодо можливої міри покарання покладається на розсуд суду, просив розгляд справи проводити без його участі.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутність сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України та ухвалив дослідити докази, обмежившись показами обвинуваченого, а також письмовими доказами, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, призначаючи ОСОБА_4 , вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого. При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер вчиненого злочину, характеристику по місцю проживання.
З врахуванням наведених обставин, суд вважає що достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 буде покарання передбачене санкцією статті у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Разом із тим, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, розміру викраденого, відсутності претензій з боку потерпілого, особи обвинуваченого, його поведінку за час судового розгляду та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11-12, 50-51, 63, 65-67, 75-76, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 394-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п.1, 2, ч.1 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 31 коп.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia» з чохлом, та зарядним пристроєм, коробку з-під мобільного телефону, що належать потерпілому ОСОБА_5 та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений на вказане майно ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2022.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1