Провадження № 1-кп/359/283/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повною відео та аудіо фіксацією, кримінального провадження №0001044 від 26.06.2021, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:
Під час судового засідання прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання обґрунтовує тим, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду, а також з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, вважає необхідним продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурор вважає, що на даний час достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України. ОСОБА_5 під тяжкістю покарання яке йому загрожує може переховуватись від суду. Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, у разі визнання ОСОБА_5 винним. Окрім цього, обвинувачений не перебуває в зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, а тому відсутність стійких соціальних зв`язків підвищує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Так, в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, не буде в повній мірі забезпечено виконання завдань кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити врахувавши наявні ризики, передбачених ст. 177 КПК України.

У зв`язку із воєнним станом на території України, забезпечити безпосередню участь обвинуваченого при розгляді клопотання ні шляхом етапування, ні в режимі відео конференції не представилося можливим, тому розгляд даного клопотання проводився за його відсутності. В судовому засіданні його право на захист було забезпечено його захисником.

Захисник щодо продовження строку тримання під вартою, заперечував. Просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме що не пов`язаного ізоляцією від суспільства.

Суд заслухавши думку учасників процесу, прийшов до переконання, що клопотання прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення» Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Зважаючи на вимоги Директиви Європейського парламенту та Ради Європейського Союзу щодо встановлення мінімальних стандартів забезпечення прав, підтримання та захисту жертв злочинів від 25.10.2012, вказує на обов`язок держав здійснювати захист вразливих учасників кримінального процесу не лише від фізичного, а й від емоційного та психічного впливу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ступень ризиків, які були встановлені судом, не змінилися.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має сім`ї та інших міцних соціальних зв`язків, які б характеризували його як відповідальну та зразкову особу.

Ймовірність ризику впливу на потерпілого та свідків, з великою ймовірністю залишаються існувати.
Судовий розгляд по суті триває. Тому, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, відносно ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, оскільки заявлені ризики не зменшилися, судовий розгляд по суті триває, тому виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Суд прийшла до переконання, що прокурор довів наявність ризиків, а тому клопотання слід задовольнити.

З огляду на вищевикладене, суд на даний момент не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у зв`язку з закінченням терміну, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого слід подовжити на 60 днів, без визначення розміру застави для можливості повноцінного судового розгляду та прийняття відповідних рішень.

Керуючись ст.ст.331, ч.2 ст.376 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 02.06.2022, без визначення розміру застави та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошено о 8:50 год. 05.04.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1