Справа № 346/2520/22
Провадження № 1-в/346/185/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия спільне подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,

Засудженого: 08.10.2012 року Крайовим судом в Усті-на-Лабі Чеської Республіки за п. «h» ч.2 ст. 219 КК Чеської Республіки до 13 років позбавлення волі у в`язниці підвищеної охорони. Згідно ухвали Крайового суду в Усті-на-Лабі Чеської Республіки від 11.03.2013 року зараховано в строк період перебування під вартою з 16.09.2011 року по 18.02.2013 року.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2020 вирок Крайового суду в Усті-на-Лабі Чеської Республіки від 08.10.2012р. відносно ОСОБА_5 приведено у відповідність до законодавства України та вважати ОСОБА_5 засудженим за п. 6 ч.2 ст. 115 КК України до 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку: 19.02.2013 р.

Кінець строку: 19.02.2024 р.

В С Т А Н О В И В:
Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голова спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації звернулися до Коломийського міськрайонного суду з спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_5 . В його обґрунтування зазначили, що даний засуджений під час тримання в місцях позбавлення волі в Чеській Республіці не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 15.12.2020р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія №41» де до нього за порушення вимог утримання двічі були застосовані стягнення, які на теперішній час погашені. Засуджений залучається до робіт по благоустрою установи виконання покарань, до роботи відноситься добросовісно, має два заохочення. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». У відношенні до представників адміністрації тактовний. В індивідуальних бесідах відкритий, розсудливий, на зауваження реагує спокійно, приймає виважені рішення. Встановлені законодавством вимоги виконує. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Виконавчі листи на засудженого не поступали. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Оскільки, на теперішній час засуджений відбув понад 3/4 строку призначеного йому покарання та довів своє виправлення, ініціатори подання вважають, що ОСОБА_5 може бути звільнено умовно-дострокове від подальшого відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 також просили суд задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечив та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що за період відбування покарання засуджений мав два стягнення та два заохочення, а відтак вважав недоведеними обставини, які свідчать про виправлення засудженого.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В п. 16 цієї постанови Пленум Верховного Суду України зазначає, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Зі змісту характеристики на засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що під час тримання в місцях позбавлення волі в Чеській Республіці ОСОБА_5 не допускав порушення вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. За час перебування в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», до засудженого двічі застосувались стягнення, а саме 18.12.2020р. у виді попередження за відмову від чергування по ДКДіР та 30.12.2020р. у виді 14 діб ДІЗО за невиконання законних вимог персоналу УВП. На теперішній час стягнення погашені. Крім цього, до засудженого в 2022 році двічі застосовувалися заходи заохочення у виді подяк за виконання покладених обов`язків та дотримання правил трудового розпорядку, а також за добросовісне відношення до праці та проведення культурно-просвітницьких, спортивно-оздоровчих заходів.

Отже, засуджений мав однакову кількість стягнень та заохочень, що свідчить про те, що поведінка засудженого не була стало позитивною протягом всього періоду відбування покарання.

Крім цього, вбачається, що засуджений у відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий, на зауваження реагує спокійно, приймає виважені рішення, в індивідуальних бесідах відвертий, розсудливий. За характером спокійний, врівноважений, відвертий. Встановлені законодавством вимоги виконує. Дотримується санітарно-гігієнічних норм та підтримує охайний зовнішній вигляд. Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».

Суд також бере до уваги, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2022р. було відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_5 (а.о.с. 43-44). Своє рішення суд мотивував тим, що заміна покарання більш м`яким передбачена для засуджених, які протягом всього, а не певного періоду часу доводили своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. Проаналізувавши зміст наведених документів, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що засуджений став на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник колонії з приводу наявності обставин, які б підтверджували виправлення засудженого з моменту відмови ОСОБА_5 в заміні покарання більш м`яким, додаткових пояснень надати не зміг.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин та їхнього системного аналізу, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого лише стає сумлінною, оскільки ОСОБА_5 перестав порушувати умови відбування покарання та став отримувати заохочення. Тобто, вказаний процес позитивних змін свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення, однак свого виправлення в повній мірі ще не довів.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого №152, з грудня 2020 і по теперішній час ОСОБА_5 працевлаштований не був, однак зі змісту характеристики, залучався до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, до робіт відносився добросовісно.

Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_5 за період відбування покарання ініціативність до роботи не проявляв, а лише періодично був залучений до робіт по благоустрою, що не може свідчити про належне доведення його чесного ставлення до праці.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад один рік та шість місяців, що є значним терміном для звільнення на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Отже, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що в ході розгляду подання не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що на теперішній час звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів. Відтак, врахувавши, що застосування положень ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду, то в задоволенні подання слід відмовити з зазначених вище підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні спільного подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складений 17 серпня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1