Справа № 206/1005/22
Провадження № 1-кп/206/109/22
У Х В А Л А

31 березня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в

складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000046 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000046 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на строк 60 діб, оскільки існують ризики, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України та п. 5ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може приховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, та просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, потерпілих, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як то соціальні зв`язки відсутність постійного джерела доходів, місця роботи та офіційного місця працевлаштування, вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_6 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, судом не розпочате судове слідство, не допитані потерпілі та свідки, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу.

Отже, враховуючи вищевикладені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та дані про його особу, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 29.05.2022 року, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таке не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, суд вважає за недоцільне визначення розміру застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Що стосується клопотання захисника адвоката та ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання, то суд вважає з необхідне відмовити, оскільки судом було зазначено, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити нівелювання встановлених ризиків.

Керуючись ст.ст. 177, 197,182, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 29 травня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1