ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/384/22 Справа № 690/382/17 Категорія: ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000447 за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 травня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднесено за рахунок держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Відповідно до зміненого прокурором обвинувачення за обвинувальним актом від 28.07.2021, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 05.05.2016 близько 07 год., діючи умисно, не маючи добровільної згоди ОСОБА_10 або інших передбачених законних підстав, у не встановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно проник на територію двору будинковолодіння, що належить ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, підійшов до її житлового будинку, де, шляхом виймання рами вікна, незаконно проник всередину.

Він же в період часу із 07 год. до 08 год. 05.05.2016, незаконно перебуваючи у будинковолодінні ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою задоволення з потерпілою статевої пристрасті неприродним способом та її зґвалтування, застосовуючи відносно ОСОБА_10 фізичне насильство, яке виразилось у стисканні шиї руками, що завдало їй фізичних страждань, а також психічного насильства, яке виразилось у погрозі вбивством, з метою пригнічення волі потерпілої, а також попередження можливого опору, чи можливості покликати на допомогу, затуляючи їй рота руками та приставляючи ножа до шиї, за допомогою липкої стрічки «скотч» зв`язав їй руки, та вивівши із приміщення будинку, повів її до власного автомобіля «Renault Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 . Підвівши ОСОБА_10 до автомобіля, ОСОБА_8 наказав їй лягти на заднє сидіння, після чого пристигнув руку за допомогою наручників до дверей автомобіля та, всупереч її волі, завіз до належного йому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де зачинив у середині. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/75 від 06.06.2016, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Він же в період часу із 08 год. до 09 год. 05.05.2016, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом із ОСОБА_10 , перебуваючи в належному йому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом застосування психічного насильства, яке виразилось у погрозах нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що воля потерпілої повністю пригнічена, всупереч її волі з використанням геніталій вступив із нею у статеві зносини без добровільної згоди.

Він же у не встановлений досудовим розслідуванням день, час та спосіб незаконно придбав 8 патронів, які вирішив залишити собі для використання у власних потребах, чим незаконно придбав бойові припаси. В подальшому, незаконно придбані патрони він переніс до місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав їх в кишені чоловічої куртки, яка знаходилась у приміщенні комори житлового будинку до 10.50 год. 21.09.2017, коли вони були виявлені та вилучені працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку. Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 1/2387 від 13.10.2017, вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 патрони є боєприпасами, а саме пістолетними патронами, виготовленими саморобним способом, шляхом переспорядження капсульованих гільз шумових патронів калібру 9 мм. Р.А. фірми Ozkursan Ammunition Туреччина, свинцевими кулями та пороховим зарядом, які придатні для стрільби.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи; ч. 2 ст. 146 КК України - викрадення людини, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань та із застосуванням зброї; ч. 1 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування); ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Судом першої інстанції виправдано ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, за недоведеністю їх вчинення.

На підставі безпосереднього дослідження під час судового розгляду судом визнано недопустимими наступні докази, якими обґрунтовується пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення: постанову від 22.06.2016 про оголошення ОСОБА_8 в розшук; постанову від 13.08.2016 про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного; клопотання слідчого ОСОБА_11 від 15.09.2017 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_8 ; ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.09.2017 про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_8 ; постанову від 19.09.2017 про продовження строку досудового розслідування; ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.09.2017 про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 ; протокол обшуку від 21.09.2017; внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0001062; протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000447; обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000447 від 14.11.2017, як такі, що зібрані органом досудового слідства з грубим порушенням КПК України та поза межами строків досудового розслідування.

Судом зазначено, що поза розумним сумнівом рештою належних та допустимих доказів зібраних під час досудового розслідування, в тому числі показаннями потерпілої, яка є зацікавленою особою, не доведено факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 неправомірних дій щодо ОСОБА_10 , що стало причиною її відмови від обвинувачення та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також звернуто увагу на те, що під час досудового розслідування інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч. 2 ст. 146 КК України, органом досудового розслідування не встановлено місце їх вчинення, оскільки з наданих суду доказів таким місцем місцем є домоволодіння по АДРЕСА_2 , однак під час судового розгляду встановлено, що потерпіла ОСОБА_10 проживала за адресою: АДРЕСА_4 , де і були вчиненні щодо неї незаконні дії.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 24.05.2022 через невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінальних правопорушень, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання за: ч. 1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі; ч. 2 ст. 146 КК України 3 роки позбавлення волі; ч. 1 ст. 152 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі; ч. 1 ст. 263 КК України 5 років позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що в основу виправдувального вироку судом покладено виключно показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та вказав на власну версію подій, зокрема про добровільність статевих зносин з потерпілою. Проте такі показання обвинуваченого повністю суперечать показанням потерпілої, свідків та матеріалам досудового розслідування.

Вказує, що судом не надано оцінку жодному з доказів сторони обвинувачення та не вказано мотиви, з яких суд відкинув докази обвинувачення. Судом лише перелічено докази, які стороною обвинувачення надано на підтвердження обґрунтованості обвинувачення та не оцінено їх у сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, що є порушенням вимог ст. 94 КПК України.

На думку прокурора, винуватість ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.05.2016, за яким в оглянутому будинковолодіння ОСОБА_10 виявлено пошкодження вікон, виявлено та вилучено сліди папілярних візерунків, два з яких залишено обвинуваченим ОСОБА_8 , що вказує на те, що останній без дозволу потерпілої проник до її домоволодіння через вікно, шляхом вийняття віконної рами; довідкою про результати перевірки за обласним дактилоскопічним обліком про те, що вилучені 05.05.2016 при огляді місця події сліди пальців рук відповідають дактилокарті заповненій на ім`я ОСОБА_8 , що підтверджує показання потерпілої про проникнення обвинуваченого до її будинку через вікно; висновком експерта № 05-9-01/177 від 06.05.2016 про те, що у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді саден на лівому передпліччі, верхній поверхні живота, що спричинені дією твердого тупого предмета із давністю спричинення, яка відповідає часу зазначеному у постанові слідчого, тобто 05.05.2016, який підтверджує покази потерпілої щодо проникнення до її будинку ОСОБА_8 через вікно та спростовує доводи обвинуваченого про те, що перебуваючи у с. Лозоватка він отримав ушкодження стопи у виді проколу і потерпіла перев`язувала його рану липкою стрічкою, частини якої вилученого під час огляду місця події; протоколом обшуку будинковолодіння ОСОБА_8 з фототаблицею від 06.05.2016 про те, що в АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено відрізок липкої стрічки, полотенця та частину туалетного паперу, що підтверджує показання потерпілої про те, що обвинувачений під час викрадення зав`язав їй руки скетчем, який у подальшому зняв, шляхом розрізання у будинку по АДРЕСА_3 і спростовує посилання ОСОБА_8 про те, що виявленим скетчем потерпіла перев`язувала йому ногу з метою зупинення кровотечі через прокол стопи; висновком експерта № 05-1-08/179 від 15.06.2016 про те, що на відрізку липкої стрічки знайдено піт без домішки крові, що підтверджує показання потерпілої про те, що даним скотчем було зв`язано саме її руки і спростовує доводи обвинуваченого про використання його з метою перев`язування рани спричиненої наколом стопи, та зупинення кровотечі; висновком експерта № 05-9-01/175 від 05.05.2016 про те, що у потерпілої ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження, спричинені дією твердого тупого предмету, які за давністю спричинення відповідають часу, зазначеному у постанові слідчого, що підтверджує показання потерпілої щодо обставин спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а саме нанесення ним ударів, душіння, зв`язування рук та зґвалтування; протоколом обшуку будинковолодіння ОСОБА_8 від 06.05.2016; висновком експерта № 05-5-06/118 від 10.06.2016; висновком експерта № 05-1-08/178 від 10.06.2016; протоколом обшуку від 21.09.2017 про те, що в будинковолодінні ОСОБА_8 виявлено чоловічу куртку в кармані якої виявлено кобуру пістолетну з футляром з набоями у кількості 8 шт., підтвердженим понятими, опитаними судом під час судового розгляду. При цьому відеозапис даної слідчої дії не проводився, оскільки станом на 21.09.2017 норми КПК України не передбачали її обов`язковості; висновком експерта № 1/2387 від 13.10.2017 про те, що виявлені та вилучені під час обшуку предмети є бойовими припасами.

Акцентує увагу на тому, що рішення про оголошення у розшук обвинуваченого та зупинення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні відповідають вимогам КПК України, що діяли на момент їх прийняття, тому всі інші процесуальні рішення та документи судом помилково визнані недопустимими доказами у зв`язку з їх прийняттям поза межами строку досудового розслідування.

Зокрема редакція ст. 281 КПК України, що діяла станом на 06.2016, тобто на момент оголошення ОСОБА_8 в розшук, передбачала розшук у разі, якщо було невідоме місце знаходження особи, а вимога щодо обов`язковості належного повідомлення підозрюваного про виклик до слідчого та неявки без поважних причин до слідчого, на той час була відсутня.

Відповідно до показань самого обвинуваченого, останній підтвердив факт своєї відсутності за місцем проживання та зазначив, що з травня 2016 по червень 2016 року перебував на території РФ, а з серпня 2016 по серпень 2017 перебував на сході України у складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Тобто фактично органам досудового розслідування не було відомо про місце перебування підозрюваного ОСОБА_8 .

Щодо ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування з порушенням вимог ст. 219 КПК України, зазначає, що таке ознайомлення відбулося 14.11.2017, цього ж дня вручено обвинувальний акт, який 16.11.2017 скеровано до суду. На момент скерування обвинувального акта до суду ст. 219 КПК України не вказувала, що саме звернення до суду з обвинувальним актом є закінченням досудового розслідування. Повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування здійснено 01.11.2017, а ознайомлення було завершено 14.11.2017 в цього ж дня вручено обвинувальний акт, тобто в межах строку досудового розслідування.

Крім того посилається на те, що постанова слідчого про оголошення в розшук, про зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком, клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, ухвала слідчого судді про надання такого дозволу, постанова про продовження строку досудового розслідування, ухвала про обрання запобіжного заходу, відомості ЄРДР та протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування, є процесуальними рішеннями і у розумінні ст. 84 КПК України, не є доказами, тому недопустимими визнані бути не можуть.

Звертає увагу на те, що будучи незгодною з прийнятими процесуальними рішеннями в кримінальному провадженні, сторона захисту ні під час досудового розслідування, ні під час підготовчого судового засідання, їх не оскаржувала.

Також стверджує про безпідставну відмову судом у клопотанні потерпілої ОСОБА_10 щодо закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 162 та ч. 1 ст. 152 КК України, у зв`язку із відмовою від обвинувачення у злочинах, які віднесені до приватного звинувачення, оскільки за змістом ч. 4 ст. 26 КПК України така відмова є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Наполягає на повторному дослідженні обставин, встановлених під час кримінального провадження, шляхом допиту потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та дослідження письмових доказів, перелік яких наведено в прохальній частині апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явились потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_18 , які про поважні причини свого неприбуття не повідомили, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду по суті заявлених прокурором вимог.

Заслухавши доповідь судді, думки: прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених в ній мотивів, крім того звернули увагу на недотримання судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 338 КПК України; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора належить до часткового задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Підставою, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення встановлено, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не дотримався вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 370 КПК України, допустивши при цьому його істотні порушення, що не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з обвинувального акта від 14.11.2017 в кримінальному провадженні № 0000447, ОСОБА_8 обвинувачувався за: ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи; ч. 2 ст. 146 КК України викрадення людини, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань та із застосуванням зброї; ч. 1 ст. 153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства; ч. 2 ст. 152 КК України зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосуванням фізичного насильства, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду, в порядку ст. 338 КПК України, прокурором 28.07.2021 змінено пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення, зокрема на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017, перекваліфіковано його дії з ч. 2 ст. 152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосуванням фізичного насильства, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України та ч. 1 ст. 153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства на ч. 1 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування). Потерпілою в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за новим обвинуваченням чомусь зазначена не ОСОБА_10 , а ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з цим, аналізуючи зміст нового обвинувального акта у кримінальному провадженні 0000447, кримінальні правопорушення, окрім ч. 1 ст. 263 КК України, вчинені щодо потерпілої ОСОБА_10 .

Вказаними змінами обвинувачення прокурор фактично порушив питання про застосування іншого закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, в тому числі, зменшив обсяг пред`явленого обвинувачення.

За змістом ч. 3 ст. 338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпіла ОСОБА_10 , до зміни прокурором обвинувачення, порушувала перед судом першої інстанції питання про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за її відсутності (Том 3 а.п. 69).

Згідно журналу судового засідання, 28.07.2021 прокурором ОСОБА_20 оголошено змінене ОСОБА_8 обвинувачення, а у подальшому судовий розгляд вікладено. При цьому в судовому засіданні, коли прокурором змінено обвинувачення, потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_18 присутні не були. Копії зміненого обвинувачення на адресу фактичного проживання потерпілої не направлялись. Даних про те, що потерпілій іншим чином вручено новий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, матеріали справи не містять.

На думку колегії суддів не вручення потерпілій нового обвинувального акта в провадженні, не з`ясування судом її позиції щодо зміненого прокурором обвинувачення істотно порушило вимоги кримінального процесуального закону та позбавило останню права на захист своїх законних інтересів, передбачених ст. 56 КПК України.

Більш того встановлено, що після відкладення 28.07.2021 судом судового засідання, судовий розгляд неодноразово відкладався на 12.08.2021, 21.09.2021, 06.10.2021, 29.10.2021, 18.11.2021, 20.12.2021, 20.01.2022, 16.02.2022, 04.03.2022, 06.04.2022, 10.05.2022, 16.05.2022 (проведення судових дебатів в кримінальному провадженні), 18.05.2022 (останнє слово і вихід суду до нарадчої кімнати), 24.05.2022 (проголошення вироку), однак матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про сповіщення про такі відкладення потерпілу ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_18 у будь-якій доступній формі.

Колегія суддів наголошує на тому, що незважаючи на зайняту потерпілою ОСОБА_10 позицію, зокрема про розгляд кримінального провадження у її відсутність або про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення на підставі ст.ст. 284, 477 КПК України, що слідує з її клопотання від 02.08.2021, вона залишилась учасником кримінального провадження, мала право бути завчасно проінформованою про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні та підтримувати обвинувачення в суді.

З огляду на наведене, дотримуючись положень ч. 3 ст. 409 КПК України, колегія суддів констатує, що під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, тому постановлено вирок, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, що є підставою для його скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить прийняти законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог кримінального, кримінального процесуального законодавства та з урахуванням доводів викладених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення.

На виконання положень ч.2 ст. 415 КПК України, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_7 , колегія суддів не перевіряє.

Керуючись ст. 404, п. 6 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді