Справа № 306/2015/16-к
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
10.05.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження № 11кп/4806/106/20 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :
Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, зокрема 25.11.2013 Свалявським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04.06.2014 із застосуванням ст. 6 Закону України Про амністію призначене покарання скорочено до 1 року 11 місяців 19 днів ; ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.01.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільненого від відбування покарання,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання :
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його затримання з 02 червня 2017 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні судом не обирався.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави 439 грн 80 коп (чотириста тридцять дев`ять гривень 80 коп) судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.
Постановлено : речові докази - диск (магнітний носій інформації) з відеозаписом з камери відеоспостереження магазину Zirka-comp та автомобільний GPS навігатор марки SHUTLE PNT-7040 повернути власникам.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
02 вересня 2016 року приблизно о 17:40 годин ОСОБА_6 , знаходячись у с. Голубине, Свалявського району, Закарпатської області, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері, проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , де зайшов до кухонної кімнати, звідки з поверхні холодильника викрав грошові кошти в сумі 100 грн та мобільний телефон марки NokiaХ2-02, який належить потерпілій ОСОБА_9 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 453-09-16 від 05.09.2016, становить 361 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 461 грн.
Цими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
15 липня 2016 року приблизно о 17:07 годин ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_10 у АДРЕСА_3 , знаходячись всередині відділу комп`ютерної техніки магазину Zirka-comp, який належить приватному підприємцю ОСОБА_11 , з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, попередньо розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_6 повинен був здійснити крадіжку майна, а ОСОБА_10 знаходитись у магазині, з метою недопущення викриття їх злочинних дій, спостерігати за працівниками та відвідувачами магазину, і винести майно з приміщення магазину. При цьому, неповнолітній ОСОБА_6 , будучи в попередній змові із неповнолітнім ОСОБА_10 , знаходячись всередині відділу комп`ютерної техніки магазину Zirka-comp, доводячи спільний злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном до кінця, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, підійшов до торгівельної вітрини та впевнившись у тому, що вона не зачинена, таємно викрав з її нижньої полиці автомобільний навігатор марки SHUTLE PNT-7040, який належить потерпілому ОСОБА_11 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №11/493 від 26.07.2016, становить 2425 грн і передав його ОСОБА_10 , який у свою чергу, виніс його з приміщення магазину, тим самим викравши майно та завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2425 гривень.
Цими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності встановлення судом фактичних обставин кримінальних правопорушень, доведеності вини обвинуваченого, правильності правової кваліфікації кримінальних правопорушень, просить вирок у частині призначення покарання скасувати і ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_6 за вироком Свалявського районного суду від 14.09.2017, остаточно обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. В обґрунтування доводів прокурор посилається на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за злочини, вчинені 15.07.2016 та 02.09.2016, суд не взяв до уваги те, що вироком Свалявського районного суду від 14.09.2017 ОСОБА_6 засуджений за злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 304 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Окрім того, посилається на приписи ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до яких призначене ОСОБА_6 покарання не може бути нижчим за покарання призначене за вироком Свалявського районного від 14.09.2017 у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить вирок змінити : за епізодом крадіжки від 02.09.2016 перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк три місяці, а за епізодом крадіжки від 15.07.2016 кримінальне провадження закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України. Стверджує, що до будинку АДРЕСА_2 , звідки згодом викрав 100 грн, ОСОБА_6 02.09.2016 увійшов вільно, через відчинену хвіртку і відкриті двері, тому в його діях немає ознак проникнення в житло, а за крадіжку, що мала місце 15.07.2016 приблизно о 17:07 з магазину «Zirka-comp» по вул. Суворова, 38 у м. Свалява обвинувачений ОСОБА_6 вже був засуджений вироком Свалявського районного суду від 14.09.2017, який набрав законної сили 01.03.2018.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11.04.2022 апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_8 задоволена частково, вирок Свалявського районного суду від 16.03.2018 у частині визнання винуватим та призначення за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців за епізодом таємного викрадення майна у потерпілого ОСОБА_11 скасовано, а кримінальне провадження у цій частині закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України, а кримінальне провадження у частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України виділено в окреме і розглядається в цьому провадженні.

З огляду на наведене, апеляційним судом переглядається вирок у межах апеляційної скарги прокурора щодо незаконності вироку у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу і просив залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора ; прокурора ОСОБА_5 , який вирок у частині визнання ОСОБА_6 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України просив залишити без зміни та задовольнити апеляційну скаргу апелянта прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що вирок суду у частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_12 , неявка якої, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої береться до уваги те, що вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження, що обвинувачений та прокурор не заперечували щодо апеляційного розгляду кримінального провадження без участі потерпілої ОСОБА_12 .
Дослідивши матеріали кримінального провадження, давши оцінку доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна у потерпілої ОСОБА_12 учасниками судового провадження не оспорюється і тому висновок суду у цій частині, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється, а перевіряється у межах апеляційної скарги про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України і перекваліфікацію скоєних дій на ч. 2 цієї норми матеріального права та пом`якшення призначеного обвинуваченому за цей злочин покарання.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджено, що ним повністю визнається вина у тому, що 02 вересня 2016 року приблизно о 17:40 годин він, знаходячись у с. Голубине, Свалявського району, Закарпатської області, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері, проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , де зайшов до кухонної кімнати, звідки з поверхні холодильника викрав грошові кошти в сумі 100 грн та мобільний телефон марки NokiaХ2-02, який належить потерпілій ОСОБА_9 .
Показаннями потерпілої ОСОБА_12 підтверджено, що 02 вересня 2016 року приблизно о 17:40 годин із належного їй будинку АДРЕСА_2 , було викрадено грошові кошти в сумі 100 грн та мобільний телефон марки NokiaХ2-02. Зі змісту показань потерпілої ОСОБА_12 також вбачається, що незнайома їй особа без її дозволу проникла до будинку.
Показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджено, що 02.09.2016 незнайомі особи після викрадення майна з будинку потерпілої ОСОБА_12 втекли з місця події.
Протоколом огляду місця події від 02.09.2016 з доданими фото таблицями підтверджено, що при проведенні огляду дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 у присутності понятих та потерпілої із застосуванням фотозйомки добровільно видав грошові кошти та мобільний телефон марки NokiaХ2-02, які належали потерпілій ОСОБА_9 і були ним викрадені з будинку за адресою проживання потерпілої (т. 2, а. с. 218-222).
Із протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.10.2016 з доданими фото таблицями вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала викрадений у неї мобільний телефон, який був добровільно виданий обвинуваченим ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 246-250).
Висновком експерта № 453-09-16 від 05.09.2016 з доданими фото таблицями підтверджена вартість мобільного телефону марки NokiaХ2-02, бувшого у використанні в комплекті з картою пам`яті об`ємом 4 Gb станом на 02.09.2016 у сумі 361 грн (т. 2, а. с. 239-245).
Протоколом огляду від 02.09.2016 з доданими фото таблицями із застосуванням фотозйомки підтверджено, що слідчим оглянуті речові докази : грошові кошти та мобільний телефон марки NokiaХ2-02, які були ОСОБА_6 викрадені із будинку потерпілої ОСОБА_12 (т. 2, а. с. 223-230).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України апеляційний суд бере до уваги наведені вище докази, надає їм перевагу, при цьому зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 майно у потерпілої ОСОБА_12 викрав проникнувши до житла, що будь-яких доказів, які б підтверджували, що обвинувачений проник до будинку з дозволу потерпілої матеріали кримінального провадження не містять.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки ним повторно таємно викрадено чуже майно із проникненням у житло.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч. 2 статті 65 КК України).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно з п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином умотивовані у вироку.
Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статей Кримінального кодексу України були дотримані, що при призначенні покарання судом першої інстанції в достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі йому покарання обставини.
Зокрема, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання місцевим судом взято до уваги те, що вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення діяння неповнолітнім, повне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання. При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення злочинів із користі.
З огляду на наведене, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на більш м`яке, яке просить призначити адвокат, зазначаючи, що призначене покарання є мінімальним, відповідно до санкції частини третьої статті 185 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду у частині призначеного ОСОБА_6 покарання є незаконним, у зв`язку з незастосуванням до нього приписів ч. 4 ст. 70 КК України колегія суддів визнає обґрунтованими, такими, що підлягають до задоволення.
Так, згідно з приписами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається йому за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Так, вироком Свалявського районного суду від 14.09.2017, з урахуванням змін, внесених ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.04.2019, ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 304 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Строк відбування покарання за цим вироком ухвалено обчислювати з 02.06.2017. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 обрано у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в апеляційній скарзі просить призначити ОСОБА_6 саме таке остаточне покарання.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів також вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необгрунтовано застосовано положення ч. 1 ст. 70 КК України.
Разом із тим, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII, відповідно до яких, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, судом зараховується строк попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, і які були чинними в період вчинення ОСОБА_6 злочину, а також положення ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 5 КК України та правовий висновок Великої палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбутого ним покарання період його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме, за період з 02 червня 2017 року до 03 липня 2019 року, - період перебування обвинуваченого під вартою у цих кримінальних провадженнях, чим не погіршується його становище.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 і ч. 2 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно до ст. ст. 412, 415 цього Кодексу, є підставами для скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.
Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції й ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання або у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Тому, апеляційний суд визнає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , із застосуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке належить відбувати реально і яке, на переконання апеляційного суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасовує, подану апеляційну скаргу прокурора задовольняє і, відповідно до ст. ст. 415, 420 КПК України, ухвалює новий вирок.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість висновків суду про доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та, які є безумовною підставою для його скасування із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412-414, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 , задовольнити.
Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2018 року щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_6 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначене за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, менш суворе покарання, поглинути більш суворим, призначеним за вироком Свалявського районного суду від 14.09.2017, і остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 02 червня 2017 року до 03 липня 2019 року включно.
Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 таким, що відбув призначене йому за цим вироком покарання.
У решті вирок Свалявського районного суду від 16.03.2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою з часу отримання копії вироку.

Судді: