Справа № 346/2941/22
Провадження № 1-в/346/199/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 р.м. Коломия Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , за участю: прокурора: ОСОБА_3 , а також представника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4 , та засудженого: ОСОБА_5 , які приймали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про заміну ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; місце народження: м.Тисмениця Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ) не відбутої частини покарання більш м`яким,

по кримінальному провадженню №0000074, в якому ОСОБА_5 вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року, який набрав законної сили 01 серпня 2017 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та призначено покарання із врахуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна, та на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, але ухвалою того ж суду від 11 вересня 2019 року направлений для відбування призначеного покарання,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 , звернувся до суду із вказаним поданням, до якого додав матеріали особової справи засудженого (а.с.1-19 частина І, а.с.1-74 частина ІІ).

Позиції учасників провадження.

Аргументи представника колонії. Вироком суду, який набрав законної сили, засудженого визнано винним у вчиненні тяжкого злочину та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Але, засуджений вже відбув більше половини строку покарання, призначеного йому судом та став на шлях виправлення. Тому, невідбуту засудженим частину покарання у виді позбавлення волі, що складає 2 роки 4 місяці 10 днів, можна замінити більш м`яким покаранням.

Позиція засудженого. Підтримав представника колонії, але зазначив, що на обмеження волі він категорично не згоден та просить замінити невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.

Аргументи прокурора. Оскільки засуджений не погоджується на заміну невідбутої ним частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, а бажає тільки виправні роботи, у задоволенні подання слід відмовити. Оскільки строк невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі складає більше 2 років, а виправні роботи не можуть перевищувати двох років.

Оцінка суду.

Частина 2 статті 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Разом з цим, частиною 1 статті 82 КК України встановлено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Але частиною 3 і пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України уточнюється, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також за умови (якщо засуджений відбуває покарання за вчинений умисний тяжкий злочин), що засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2017 року (який набрав законної сили 01 серпня 2017 року) засудженого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, але із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки. При цьому ухвалою цього ж суду від 11 вересня 2019 року іспитовий строк було скасовано і направлено ОСОБА_5 для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, рахуючи строк відбування, з моменту його затримання: 26 грудня 2019 року (а.с.1-7,8-10 частини І особової справи засудженого).

І наразі, засуджений ОСОБА_5 продовжує відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, і фактично він вже відбув половину призначеного йому строку покарання, зокрема: 2 роки і 6 місяців, оскільки це відбулось ще 26 червня 2022 року.

При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 2 статті 307 і частини 5 статті 12 КК України та з урахуванням змісту зазначеного вироку, покарання було призначено засудженому саме за вчинення ним умисного тяжкого злочину, яким є злочин, передбачений частиною 2 статті 307 КК України.

Тому суд погоджується з учасниками провадження у тому, що колонією доведений факт того, що засуджений ОСОБА_5 дійсно фактично відбув вже більше половини строку покарання, призначеного йому судом, за вчинений ним умисний тяжкий злочин.

Як вже вказувалось судом вище, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Через, що суд враховує і положення частини 1 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд відзначає, що з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

І тому суд відзначає, що з часу знаходження в місцях позбавлення волі, засуджений ОСОБА_5 :

- порушень режиму відбування покарання не допускав (а.с.1-74 частина ІІ особової справи засудженого);

- 01 жовтня 2020 року за зразкову поведінку, добросовісне відношення до праці та за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2020 року, засудженому було оголошено подяку (а.с.15 частина ІІ особової справи засудженого);

- з 01 липня 2021 року виявив бажання приймати участь у програмі диференційованого виховного впливу «підготовка до звільнення» та «духовне відродження» (а.с.18-19 частина ІІ особової справи засудженого);

- 02 вересня 2021 року, він звернувся до начальника колонії з проханням залучати його безоплатно і позачергово до праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених (а.с.29 частина ІІ особової справи засудженого);

- засуджений працював робітником для виконання виробничо-господарських робіт із залученням до суспільно-корисної праці ДУ КВК №41, у періоді: з 03 по 24 грудня 2021 року, з 25 січня по 31 січня 2022 року, що підтверджується його заявами із працевлаштування, витягами з наказів про призначення його робітником і звільнення та трудовими договорами (а.с.35-38,41-50 частина ІІ особової справи засудженого);

- засуджений працював робітником по догляду за тваринами підсобного господарства позабюджетного підрозділу ДУ КВК №41, у періоді: з 31 березня по 01 квітня 2022 року, що підтверджується його заявами із працевлаштування, витягами з наказів про призначення його робітником і звільнення та трудовим договором (а.с.51-56, частина ІІ особової справи засудженого);

- 04 квітня 2022 року, засудженому було оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у I кварталі 2022 року (а.с.59 частина ІІ особової справи засудженого);

- засуджений працював робітником по догляду за тваринами підсобного господарства позабюджетного підрозділу ДУ КВК №41, у періоді з 29 червня по 04 липня 2022 року, що підтверджується витягами з наказів про призначення його робітником і звільнення (а.с.60-61, частина ІІ особової справи засудженого);

- за змістом характеристики засудженого, затвердженої начальником ДУ КВК №41 від 07 липня 2022 року, засуджений працевлаштований на підсобному господарстві та по догляду за тваринами; дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує за призначенням; порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає; санітарно-гігієнічних норм дотримується; заходи стягнення не застосовувались; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом; виконує встановлені законодавством вимоги адміністрації колонії; у взаємовідносинах із засудженими не конфліктний; приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу; виконавчі листи не надходили (а.с.2 судової справи).

Також суд враховує, що засуджений безпосередньо у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, як визнавав її і під час розгляду судом обвинувального акту (а.с.1-4 частина І особової справи засудженого).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих йому колонією доказів, у їх сукупності, суд констатує, що колонією доведено те, що засуджений дійсно проходить процес позитивних змін, які вже відбуваються в його особистості та вже створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, він доводить, що став на шлях виправлення.

В силу положень частини 3 статті 26 КПК України, тобто такої засади, як диспозитивність, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

А тому одразу констатує, що обвинувачений категорично відмовився аби суд на підставі подання колонії розглядав заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеної йому судом, більш м`яким, зокрема обмеження волі.

І також суд констатує, що засуджений просив розглянути на підставі подання колонії питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеної йому судом, більш м`яким, зокрема саме виправними роботами. І його підтримав представник колонії.

Тож суд розглядає подання колонії про заміну засудженому не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, зокрема саме виправними роботами.

Як вже вказувалось судом вище, положення частини 1 статті 82 КК України прямо передбачають, що більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

І тут суд одразу відзначає, що таке більш м`яке покарання, як виправні роботи, в силу положень частини 1 статті 57 КК України може бути призначено у межах строків від 6 місяців до 2 років. А невідбутий строк покарання засудженого у виді позбавлення волі, який йому призначено вироком суду, станом на 16 серпня 2022 року складає: 2 роки 4 місяці 10 днів.

Отже, за таких обставин, на даний момент, суд не має права призначити засудженому виправні роботи, позаяк у даному випадку, строк невідбутого засудженим покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком суду (2 роки 4 місяці 10 днів), є більшим за межі строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для такого виду покарання, як виправні роботи (2 роки).

А це є самостійною і достатньою юридичною підставою для відмови, на даний момент, у заміні невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.

А тому суд погоджується із висновком прокурора про те, що у задоволенні подання колонії слід задовольнити.

Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про заміну ОСОБА_5 не відбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1