Ухвала

12 квітня 2022 року
м. Київ

справа №511/875/20
провадження № 51-1037ск22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК.
Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат і речових доказів.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 рокувищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, засуджений оскаржив їх у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням п. п. 4, 5 ч. 2 названої статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Водночас засуджений у своїй касаційній скарзі не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, а також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду.

Засудженому, який подав касаційну скаргу, слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційна скарга засудженого не містить конкретних аргументів про те, в чому саме полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з урахуванням положень ст. 413 КПК.
Крім того, засуджений не вказує, які доводи його апеляційної скарги та його захисника апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив, не оцінив або визнав необґрунтованими без наведення відповідних мотивів.

Також суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Поряд з цим, сформульована засудженим у касаційній скарзі вимога є не конкретизована та не узгоджується зі ст. 436 КПК, оскільки не містить того, що саме повинен зробити касаційний суд із судовими рішеннями.
Крім того, ОСОБА_4 не погоджується з висновками судів щодо задоволення цивільного позову, проте не наводить доводів, які б спростовували ці висновки чи свідчили б про їх помилковість, відповідно до положень статей 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК та статей 128, 129 КПК.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3