Справа № 713/902/22
Провадження №1-кп/713/99/22
Вирок
Іменем України

23.06.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 18.03.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою неповною загальною середньою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з 16.10.1998 року зарахований в запас Збройних Сил України та в подальшому у зв`язку із проведенням загальної мобілізації громадян України віком від 18 до 60 років, які придатні до військової служби в ЗСУ відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року та указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 року №2105-ІХ був поставлений на військовий облік.

11.03.2022 року о 10.00 год. в приміщенні відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 була вручена повістка з вимогою про прибуття на 14.03.2022 року для зарахування його в команду військовослужбовців та відправлення в навчальний центр ЗСУ, для подальшого проходження служби. ОСОБА_4 під підпис було попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу.

Однак, ОСОБА_4 , який обмежено придатний до військової служби під час воєнного часу, згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.03.2022 року №691, з метою ухилення від проходження військової служби, діючи в порушення ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин за викликом по повістці на 14.03.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 не прибув. У зв`язку з чим останнього не було зараховано в команду військовослужбовців та не відправлено в навчальний центр ЗСУ для подальшого проходження військової служби в Збройних Силах України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст.336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

23.06.2022 року між прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення судового засідання просили затвердити.

Згідно угоди ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, погодився понести покарання за ст.336 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст.336 КК України щодо якого визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Вказував, що угода укладена між ним та прокурором добровільно та з участю захисника, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Судом установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_4 можуть бути реально виконані, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, ухваливши відносно ОСОБА_4 обвинувальний вирок та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, повного визнання своєї вини, щирого розкаяння у вчиненому та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивної характеристики за місцем проживання, раніше не судимого, на утриманні неповнолітня дитина, перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на «Д» обліку не перебуває.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 374, 376, 473-476 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.06.2022 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000 0004 від 18.03.2022 року.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ розписку про отримання повістки на ім`я ОСОБА_4 від 11.03.2022 року, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000004 від 18.03.2022 року залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6