ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0001499 від 11.07.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у м. Києві, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.10.2004 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 20.11.2006 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 29.11.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 05.06.2018 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 12.09.2019 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Звільнений з місць розбавлення волі 30.01.2020 по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 приблизно о 16:20 годині 10.07.2022, прямуючи з парку «Відрадний», що у місті Києві, побачив як невідомий чоловік на вулиці залишив свій гірський велосипед червоного кольору з написом на рамі «NEXT», алюмінієвою рамою та діаметром колес 26 дюймів, поруч з входом до будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з будівлею, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, підійшов до велосипеду червоного кольору з написом на рамі «NEXT», сів на нього та, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим повторно таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_6 , завдавши майнову шкоду на загальну суму 3000 гривень 00 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 приблизно о 17:23 годині 25.07.2022, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. В.Гетьмана,40, біля магазину «40 градусів» побачив як невідомий чоловік припаркував велосипед сіро синього кольору біля входу в магазин. В подальшому, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з магазином, що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, підійшов до велосипеду сіро синого кольору, сів на нього та, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим повторно таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , завдавши майнову шкоду на загальну суму 10000 гривень 00 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 24.08.2022 приблизно о 15:05 годині, перебуваючи у торгівельному залі магазину «ЄВА № 336» ТОВ «РУШ», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2 переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «РУШ». Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , 24.08.2022 о 15:06 годині перебуваючи у торгівельному залі вказаного вище магазину, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, взяв з полиці вказаного магазину чуже майно, що належить «РУШ», а саме Mizon Пілінг скатку об`ємом 120 мл вартістю 343 гривні 20 копійок (без урахування ПДВ) та 429 гривень 00 копійок (з урахуванням ПДВ), яку заховав у сумку, яку мав при собі. В подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємне викрадене чуже майно, що належить ТОВ «РУШ», пройшовши касову зону магазину, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ТОВ «РУШ» майнову шкоду на суму 343 гривні 20 копійок (без урахування ПДВ) та 429 гривень 00 копійок (з урахуванням ПДВ).

Крім того, ОСОБА_4 24.08.2022 приблизно о 18.00 годині перебуваючи у торгівельному залі магазину «Prostor», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Відрадний, 14/45 переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ТОВ «ЮНО». Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану ОСОБА_4 , 24.08.2022 о 18:00 годині перебуваючи у торгівельному залі вказаного вище магазину, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, взяв з полиці вказаного магазину чуже майно, що належить ТОВ «ЮНО», а саме SENSO HOME аромадифузор Dr. Marcus Exotic Place, 50 мл у кількості 2 штуки вартістю 154 гривні 70 копійок кожний, на загальну суму 309 гривень 40 копійок, яку заховав у сумку, яку мав при собі. В подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємне викрадене чуже майно, що належить ТОВ «ЮНО», пройшовши касову зону магазину, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ТОВ «ЮНО» майнову шкоду на суму 309 гривень 40 копійок.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема, в частині часу, місця та способу, щиро розкаявся у вчиненому. Вартість та кількість майна не оспорює.

Так, указав, що дійсно викрав речі за наведеного у вироку алгоритму. Розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, про що шкодує.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, оскільки повністю погоджується з встановленими обставинами.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність. Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд уважає установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Саму вартість майна установлено, як дійсну, у порядку алгоритмів, окреслених ОП ККС ВС у справі № 420/1667/18 (постанова від 25.11.2019) та ККС ВС у справі № 335/6360/15-к (постанова від 16.01.2020).

Відповідно до ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Як зазначено у примітці до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191, повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах пред`явленого обвинувачення прокурором.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і його основоположних свобод, не встановлено, а також це б порушувало б права обвинуваченого.

Проте, суд вважає звернути увагу на таке.

Як убачається з обвинувального акта та як у судовому засіданні зазначив прокурор, ОСОБА_4 повідомлений про підозру 15.06.2020 слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0004837 від 15.06.2020, яке 07.07.2020 направлено до Шевченківського районного суду м. Києва з обвинувальним актом у порядку ст. 291 КПК України та він просить це врахувати.

Проте, суд з позицією прокурора не погоджується.

Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Таким чином, до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою.

Судом встановлено, що вироку у справі, що перебуває на розгляді у Шевченківського районного суду м. Києва ще немає.

Враховуючи викладене, у цій справі, суд не бере до уваги те, що відносно обвинуваченого перебуває на розгляді у суді ще інше кримінальне провадження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. її час, місце, спосіб учинення та активне сприяння розкриттю злочину.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанови ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к; від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної частині цього рішення), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, яка наполягає на позбавленні волі, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

ОСОБА_4 систематично вчиняє корисливі кримінальні правопорушення, в межах даного судового провадження вчинив чотири епізоди кримінальних правопорушень в короткий проміжок часу, тобто на шлях виправлення не стає, що свідчить про схильність до вчинення протиправних діянь та небажання його ставати на шлях виправлення.

А тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, проте, з урахуванням його особи, а також того, що він визнав себе винуватим, визнав позов у повному обсязі, у судовому засіданні все розповів, висловив жаль з приводу скоєного, у мінімальній межі санкції статті.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що, незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що, хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

При вирішенні цивільного позову до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Цивільний позов позивачем заявлено на суму 343,20 (без урахування) та 429,00 (з урахуванням ПДВ), який обумовлено тим, що цивільний відповідач/обвинувачений учинив крадіжку та заволодів майном потерпілого, чим спричинив матеріальну шкоду..

ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільний позов визнав у повному обсязі.

Відповідно суд дослідивши наявні у справі докази з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У цій ситуації, установлено, що судом визнано доведеним, що обвинувачений вчинив крадіжку майна потерпілого на загальну суму 343,20 (без урахування ПДВ) та 429,00 (з урахуванням ПДВ), відповідно позов слід задовольнити на указану суму.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.09.2022 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято під варту в залі суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили без змін, оскільки підстав для його зміни у судовому засіданні не встановлено.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27.09.2022 з дня його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання, строк перебування в слідчому ізоляторі (попереднього ув`язнення) з 27.09.2022 по день набрання вироком законної сили, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов ТОВ «РУШ» до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» 343,20 гривень , в якості відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази по справі ДВД диски зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Сторони мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1