У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Балацької Г.О.,

суддів Горб І.М., Сілкової І.М.,

секретар

судового засідання Соляник А.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому апеляційну скаргу захисника Ільченка Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 220 190 000 000 002 15 від 12 липня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора Сафаряна О.Е.,

захисника Севастьянова С.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.07.2022 у кримінальному провадженні № 220 190 000 000 002 15 від 12.07.2019 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_1 на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 15 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Таке рішення, суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, бо ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілої, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, з метою залякування потерпілої, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, який має підвищену суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Крім того, як указано в ухвалі, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження у зв`язку з порушенням обвинуваченим ОСОБА_1 під час дії запобіжного заходу у вигляді застави покладених на нього обов`язків та виникненням нових ризиків (незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні і вчинення іншого кримінального правопорушення), - ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.06.2020 йому було змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою.

Також матеріалами клопотання підтверджено і наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, що, в тому числі, стало підставою для обрання, зміни та продовження обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та у судовому засіданні.

На даний час судом безпосередньо допитано чотирьох свідків сторони обвинувачення і під час допиту в суді свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили суду отримання погроз їхньому життю та здоров`ю, а також їхніх рідних, за надання викривальних показань щодо обвинувачених, зокрема ОСОБА_1 .

З огляду на те, що всі свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, за наявності показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 від обвинуваченого ОСОБА_6 , про отримання погроз та прохань, на думку суду, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на свідків, який не зменшився.

На переконання суду першої інстанції, висока ймовірність і спроб обвинуваченого ОСОБА_1 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язана з існуванням ризику переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та тими фактичними обставинами кримінального правопорушення, які встановив під час досудового розслідування прокурор.

Поза увагою суду першої інстанції не залишилися і доводи сторони захисту про те, що показання вказаних свідків не підтверджені доказами, - які оцінені як необґрунтовані, оскільки такі показання свідки надали безпосередньо під час їх допиту в судовому засіданні, що є достатнім для висновку про існування високої ймовірності ризику, що, зокрема обвинувачений ОСОБА_1 , може вчинити тиск на інших свідків, які ще не допитані судом.

Також, досліджуючи доводи сторони захисту, суд вказав, що дійсно вже досліджені судом за клопотанням сторони обвинувачення висновки експертів, у тому числі щодо показань свідка ОСОБА_3 , а також наданий стороною захисту висновок № 20-04-21, водночас, оцінка даним висновкам, а також показанням усіх свідків, у тому числі свідків захисту, на даній стадії - є передчасною і має бути надана за результатами повного дослідження усіх доказів сторін, у тому числі після надання сторонам кримінального провадження можливості допитати свідків та відповідних експертів у судовому засіданні з послідуючою їх оцінкою на певному етапі кримінального провадження.

Підсумовуючи суд вказав, що не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання, зокрема обвинуваченого ОСОБА_1 винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, суд дійшов висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, на переконання суду дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності даних про зменшення або зникнення вказаних ризиків та наявності даних, що характеризують його особу обвинуваченого, а тому і продовжив строк тримання його під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник Ільченко Д.О. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18.07.2022 в частині, що стосується продовження ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відмовити та звільнити ОСОБА_1 з під варти в залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Ільченко Д.О. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 зазначає, що, з метою недопущення пропуску строку на апеляційне оскарження, він заявляє про те, що вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою через відсутність в ній мотивувальної частини та не вмотивованість клопотання прокурора, який не зазначив, чим доводиться існування хоча б одного ризику і що він надасть доповнення до апеляційної скарги після ознайомлення з повним текстом ухвали, проте будь-яких доповнень до апеляційної скарги захисником Ільченком Д.О. в інтересах ОСОБА_1 до початку апеляційного розгляду не подано.

Крім того, захисник Ільченко Д.О. просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Не виявив бажання брати участь у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника Севастьянова С.В. на підтримку доводів апеляційної скарги захисника Ільченка Д.О. в інтересах ОСОБА_1 в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 220 190 000 000 002 15 від 12.07.2019 по обвинуваченню зокрема ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні 18.07.2022, відповідно до вимог ст. 331 КПК України, судом на обговорення поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, пояснення прокурора, який підтримав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та просив суд його задовольнити, а також який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 , оскільки, на його думку, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, пояснення представника потерпілих - адвоката Веретільник О.С., яка клопотання прокурора підтримала, вважаючи його обґрунтованим та просила суд продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, а в задоволенні клопотань сторони захисту відмовити, пояснення сторони захисту, що заперечували проти задоволення клопотань прокурора та наполягали на зміну запобіжного заходу кожному з обвинувачених, з обрання його у вигляді, що не передбачає тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов висновку про продовження у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.09.2022 включно, оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що спричинило смерть потерпілої, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, з метою залякування потерпілої, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, який має підвищену суспільну небезпеку та за який, у разі доведеності винуватості, передбачено призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Поза увагою суду не залишається обставина, що ОСОБА_1 раніше не судимий, а також досліджувалися дані щодо його віку, стану здоров?я та наявність соціальних зв?язків.

Водночас, встановлено існування ризику втечі обвинуваченого ОСОБА_1 та переховування його від суду за відсутності обставин щодо її маловірогідності (рішення ЄСПЛ в справі "Панченко проти Росії"), який підсилюється тим, що під час досудового розслідування обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою було пов`язано з невиконанням ним процесуальних обов`язків в ході досудового розслідування, а саме порушенням обвинуваченим під час дії запобіжного заходу у вигляді застави покладених на нього обов`язків та виникненням нових ризиків, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.06.2020 йому було змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою, а також - ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні, що, в тому числі, стало підставою для обрання, зміни та продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та у судовому засіданні.

Також у провадженні, на даний час, не допитані всі свідки, а безпосередньо допитані судом свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили отримання погроз їхньому життю та здоров`ю, а також їхніх рідних, за надання викривальних показань щодо обвинуваченого, та, у зв`язку з цим, існування високої ймовірності спроб обвинуваченого перешкоджати суду іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За викладеним, доводи апеляційної скарги захисника Ільченка Д.О. в інтересах ОСОБА_1 стосовно необґрунтованості та недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які, крім іншого, носять узагальнюючий характер - є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_1 при винесенні обвинувального вироку, що може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, як викладено у рішенні ЄСПЛ по справі "Летельє проти Франції".

Таким чином, оцінюючи вказані обставини у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_1 , а також з урахуванням характеру, ступеню тяжкості та підвищеної суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, суд дійшов вірного висновку про те, що запобігти такому ризику на даній стадії судового провадження зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на те, що всі свідки сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, за наявності показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про отримання погроз їхньому та їх близьких життю та здоров`ю за надання викривальних показань щодо обвинуваченого, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на свідків, який не зменшився.

Крім того, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи висновки експертів, долучені та вже досліджені судом першої інстанції за клопотанням сторони обвинувачення, у тому числі щодо показань свідка ОСОБА_3 , то, як вірно зазначив суд першої інстанції, оцінка даним висновкам, а також показанням усіх свідків, у тому числі свідків захисту, на даній стадії - є передчасною і має бути надана за результатами повного дослідження усіх доказів сторін, у тому числі після надання сторонам можливості допитати свідків та відповідних експертів у судовому засіданні з метою спростування чи підтвердження їх висновків, а також щодо визнання доказів недопустимими.

Інших будь-яких доказів, які могли б бути підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу, - не видно.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зокрема, ОСОБА_1 у виді тримання під вартою при повному та об`єктивному дослідженні на даному етапі судового розгляду всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому, в ухвалі докладно наведені мотиви, за яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника Ільченка Д.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Ільченка Д.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 220 190 000 000 002 15 від 12 липня 2019 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 , якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2022 року включно, без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

Балацька Г.О. Горб І.М. Сілкова І.М.