Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1633/22
У Х В А Л А
23.06.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питаня про виправлення описки у Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2022 року за результатами судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в внесеному внесеного 24.01.2022 року до ЄРДР за №0000040 за обвинуваченням- ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд ухвалив відносно ОСОБА_5 , Вирок, відповідно до якого ОСОБА_5 , визнано винуватим ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, на строк 3 років, а на підставі ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 1 рік не вчинить новий злочин та покладено обов`язки передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Разом з тим, при складанні проекту Вироку, судом помилково зазначено міру покарання, а саме: визнано неповнолітнього ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнено неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання, без визначення його виду і розміру.

На підставі ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповновлітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері ОСОБА_6 строком на один рік, що є опискою.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися. Враховуючи норми ч.2 ст.379 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про виправлення описки у судовому рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили, чи ні. Питання про внесення виправлень, суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Розглянувши питання про виправлення описки, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що виправлення описки повинно мати місце, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до змісту Вироку допущена описка не стосується суті Вироку і її усунення не погіршить становища засудженого.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що описка у Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022 року не є наслідком юридичної помилки, її виправлення не стосується змісту Вироку, описка є технічною, допущена помилково, тому для усунення зазначеної описки слід внести виправлення в текст Вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 379 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Виправити описку допущену у резолютивній частині Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022 року, (справа №299/1633/22) відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , зазначивши:

"Визнати неповнолітнього ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 27.05.2022 року."

Виключити із мотивувальної частини Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022 року по справі №299/1633/22 текст наступного змісту:

«При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього ОСОБА_5 . Як свідчить практика, цей примусовий захід виховного характеру має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері.

При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд матері, сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.»

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1