Провадження №11-кп/801/295/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001351, внесеного до ЄРДР 02.04.2018, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Сиваський, Генічеського району, Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, учасника бойових дій, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили. На підставі ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 01.07.2018 до дати набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - утримання під вартою.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно до вироку , ОСОБА_8 , 01.04.2018 року, приблизно о 22:00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля входу в кафе «Пивоман», що знаходиться на ринку Урожай по вул. Пирогова 49 в м.Вінниці, розмовляв зі ОСОБА_9 . В ході розмови у ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин, які виникли внаслідок словесних образ з боку потерпілого виник раптовий злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_10 . Реалізовуючи даний злочинний умисел ОСОБА_8 дістав з кишені куртки невстановлений предмет зовні схожий на ніж, та тримаючи його в правій руці, на крок наблизився до потерпілого. Після чого усвідомлюючи, що своїми діями може позбавити життя іншої людини та бажаючи настання таких злочинних наслідків, ОСОБА_8 умисно здійснив один удар невстановленим предметом зовні схожим на ніж в ділянку тулуба потерпілого та один удар в ділянку голови, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 , згідно висновку експерта №560/595 від 15.06.2018 року, відкриту черепно-мозкову травму-лінійного перелому зовнішньої пластинки тім`яної кістки справа, забою головного мозку легкого ступеню, забійної рани м`якої ділянки справа, проникаючого поранення живота з пошкодженням міжреберної артерії зліва, попереково-ободової кишки, сигмовидної кишки, великого чіпця та внутрішньо черевної кровотечі (наявністю до 600 мл. крові в черевній порожнині), які по давності утворення відповідають терміну вказаному в ухвалі про призначення експертизи 01.04.2018 року.
Відкрита черепно-мозкова травма-лінійний перелом зовнішньої пластинки тім`яної кістки справа, забій головного мозку легкого ступеня, забійна рана тім`яної ділянки справа - належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року).
Проникаюче поранення живота з пошкодженням міжреберної артерії зліва, попереково-ободової кишки, сигмовидної кишки, великого чіпця та внутрішньочеревною кровотечою, являється небезпечним для життя в момент спричинення та супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належить тяжких тілесних ушкоджень (згідно п 2.1.3 «к», «о» «Правил судово-медичної визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 року), виникло від дії предмету, що має колюче ріжучі властивості.
В зв`язку з відсутністю в медичних документах відображення морфологічних особливостей рани в тім`яній ділянці справа, не представляється можливим лише на підставі наявних даних визначитись щодо групових чи індивідуальних особливостей травмуючого предмету, тобто деталізувати механізм утворення черепно-мозкової травми.
Побачивши, що від спричинених внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 зігнувся та почав осідати на землю, ОСОБА_8 вважаючи, що потерпілий помер, з місця події зник. Однак, у зв`язку зі своєчасним наданням медичної допомоги смерть ОСОБА_9 не настала. Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилаючись на незаконність вироку через недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та обґрунтування висновків суду лише на припущеннях, а також не надання належної уваги висновкам, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити. Крім того, просить перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст.124 КК України.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Вирок суду першої інстанції повинен відповідати вимогам, зазначеним у статтях 370, 374 КПК України.
При розгляді зазначеного кримінального провадження та ухвалення вироку суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Суд першої інстанції, провівши судове слідство під час якого були досліджені докази у провадженні, дійшов правильного висновку про спричинення умисними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 , тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та середньої тяжкості.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав у основу вироку, і є законним та обґрунтованим.
Зокрема, зазначені висновки суду ґрунтуються на показаннях свідків:
Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що у квітні 2018 року близько 19:00 годин зустрів ОСОБА_9 , з яким вирішили піти в кафе та випити пива. Через деякий час перебування в кафе " Пивоман " до приміщення зайшла інша кампанія людей в якій був ОСОБА_8 . Через 30-40 хвилин між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почалась словесна перепалка. Причиною вказаного конфлікту стало те, що ОСОБА_8 хвалився, що він "афганець", а ОСОБА_9 повідомив, що він служив в АТО, проте цим не вихваляється. В ході суперечки "проскакувала" ненормативна лексика. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли покурити. Потім ОСОБА_9 , якого не було приблизно 20 хвилин, зайшов з вулиці до приміщення і сказав, що він вмирає і одразу втратив свідомість.
Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що 01.04.2018 року працювала в кафе "Пивоман" барменом. До закладу зайшли 2 компанії. В одній компанії знаходився ОСОБА_8 , а в іншій ОСОБА_9 .. Всі перебували в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час, вказані компанії об`єднались. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був словесний конфлікт. Через деякий час, тримаючись за живіт, повернувся ОСОБА_9 та сів на стілець. Студент-медик, який знаходився в приміщенні кафе, почав зупиняти кров потерпілому. Також потерпілий тримався за шию.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є власником кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Про подію, яка сталась 01.04.2018 року він дізнався від працівників поліції, яким він надав відеозапис з камер спостереження за 01.04.2018 року. Вказані камери знаходяться в приміщенні та на вулиці закладу. В приміщенні є оголошення, яке повідомляє відвідувачів закладу, що ведеться відеоспостереження.
Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що 01.04.2018 році зустрівся з ОСОБА_8 . Вони разом пішли в кафе "Пивоман", де пили пиво. За сусіднім столиком сиділи потерпілий та ще двоє невідомих йому осіб. ОСОБА_9 почав всіх ображати та висловлюватись нецензурною лайкою. Через деякий час він пішов додому, оскільки був вже п`яний та відчував, що обстановка "накаляється". ОСОБА_8 залишився в кафе . Наступного дня, до нього приїхали працівники поліції, яким він дав показання. Після цього, він набрав ОСОБА_8 , проте останній на телефонний дзвінок не відповів.
Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що в кафе ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_8 , внаслідок чого між ними зав`язався словесний конфлікт. В ході конфлікту обвинувачений та потерпілий кричали один на одного. В подальшому, для того щоб заспокоїти їх та розрядити обстановку яка склалася, він з ОСОБА_8 вийшли на вулицю покурити. На вулиці знаходились десь біля 40 хвилин. Після чого, він попрощався з ОСОБА_8 та пішов додому.
- на матеріалах кримінального провадження, а саме:
З протоколу огляду місця події від 01.04.2018 року та фото таблиць до нього вбачається, що слідчим в присутності двох понятих оглянуто приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та прилеглу до нього територію. Зафіксовано обстановку на місці події і в приміщенні кафе. На підлозі та на стіні в приміщенні кафе виявлено речовину бурого кольору. З підлоги кафе вилучено змив речовини бурого кольору, який упаковано до білого паперового конверту та скріпленого підписами понятих та слідчого.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8125 від 01.04.2018 року, в ОСОБА_9 виявлено ЗЧМТ; забій головного мозку; перелом склепіння черепа в ділянці сагітального синусу; внутрішньочерепний крововилив; проникаюче поранення живота з пошкодженням міжреберної артерії; поперечно-ободової, сигмовидної кишки, великого сальника.
Відповідно до висновку експерта №560/595 від 15.06.2018 року, під час стаціонарного лікування ОСОБА_9 з 01.04.2018 року по 17.04.2018 року в хірургічному відділенні МКЛ ШМД м. Вінниці були виявлені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма-лінійний перелом зовнішньої пластинки тім`яної кістки справа, забій головного мозку легкого ступеню, забійна рана тім`яної ділянки справа; проникаюче поранення живота з пошкодженням міжреберної артерії з ліва, попереково-ободової кишки, сигмовидної кишки, великого чіпця та внутрішньочеревною кровотечею (наявністю до 600 мл крові в черевній порожнині), які по давності утворення відповідають терміну, вказаному в «Ухвалі» про призначення експертизи - 01.04.2018 року.
Відкрита черепно-мозкова травма-лінійний перелом зовнішньої пластинки тім`яної кістки справа, забій головного мозку легкого ступеню, забійна рана тім`яної ділянки справа - належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості. тілесних ушкоджень» 1995р.). В зв`язку з відсутністю в медичних документах відображення морфологічних особливостей рани в тім`яній-ділянці справа, не представляється можливим лише на підставі наявних даних визначитись щодо групових чи індивідуальних особливостей травмуючого предмету (предметів), тобто деталізувати механізм утворення черепно-мозкової травми.
Проникаюче поранення живота з пошкодженням, міжреберної артерії зліва, попереково-ободової кишки, сигмовидної кишки, великого чіпця та внутрішньочеревною кровотечею, являлося небезпечним для життя в момент спричинення та супроводжувалося загрозливими для життя явищами, належить до тяжких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.1.3 «к», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.), виникло від дії предмету, що має колюче-ріжучі властивості.
З протоколу огляду місця події від 02.04.2018 року вбачається, що слідчим в присутності двох понятих в приміщенні МКЛ ШМД виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з курткою чорного кольору з слідами речовини бурого кольору (в подальшому РБК), спортивною кофтою сірого з чорними вставками та слідами РБК; футболкою білого кольору з слідами РБК та порізами. Надання вказаних речей вбачається і з заяви ОСОБА_9 про долучення до провадження речових доказів.
Відповідно до висновку експерта №185 від 07.06.2018 року кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В по системі АВО. В слідах на речових доказах: на болоневій куртці (об`єкт № 1), футболці (об`єкт №2), спортивній кофті (об`єкт №3), які належать потерпілому та на марлевому тампоні зі змивом речовини з підлоги кафе «Пивоман » (об`єкт № 4), встановлено кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В по системі АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_9 .
Відповідно до протоколу опису речей і документів від 11.04.2018 року, який здійснений підставі ухвали про тимчасовий доступ слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2018 року, у власника вилучено DVD-R 8Х марки «Samsung» на якому міститься вісім відеозаписів з камер спостереження з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за 01.04.2018 року.
В судовому засіданні досліджено вказаний відеозапис з якого вбачається, що в приміщенні кафе між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникає словесний спір, ОСОБА_9 бере лівою рукою за шию ОСОБА_8 та всі особи, які сидять за столом підіймаються та прямують до виходу с кафе. Обвинувачений виходить з кафе "Пивоман " та б`є дверима ОСОБА_9 , який продовжує рух за ним. Після чого ОСОБА_8 правою рукою дістає з куртки невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, в цей же час ОСОБА_9 бере за шию ОСОБА_8 . Через декілька секунд після вказаного, ОСОБА_8 наносить один удар в область живота ОСОБА_9 , внаслідок чого він нагинається та ОСОБА_8 наносить ще один удар правою рукою в якій знаходиться невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, в область голови ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_8 зникає з місця події, а ОСОБА_9 заходить у кафе тримаючись лівою рукою себе за бік. ОСОБА_9 сідає на стілець та в подальшому втрачає свідомість.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що потерпілий за рисами обличчя впізнав особу під №1, яка завдала йому тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-психіатричної експерта №507 від 23.09.2020 року, ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням, душевною хворобою не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 на сьогоднішній день будь-яким психічним захворюванням, душевною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_8 .
Надуманими і такими, що не відповідають вимогам закону є посилання в апеляційній скарзі про протиріччя показань потерпілого та свідків, а також не надання належної уваги висновкам експертиз , оскільки, вони були отримані у відповідності до вимог процесуального закону, які у сукупності з іншими доказами відтворюють загальну картину обставин, встановлених після скоєння кримінального правопорушення, узгоджуються з іншими доказами, зазначеними у вироку і не спростовують причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому звинувачення, а тому суд правильно обґрунтував ними в тому числі, обвинувачення останньому.
Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.
Судом першої інстанції встановлено, що між двома вказаними компаніями виник конфлікт. Зазначений конфлікт мав характер виключно сварки в ході якої учасники конфлікту ображали один одного нецензурною лайкою, жодного застосування насильства, бійки, або дій, що переросли і щось більше ніж нецензурна лайка в бік один одного не було, що підтверджується показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідків події, серед яких і стороння для кожної з компаній особа - свідок працівник кафе ОСОБА_12 .
Доказами у справі підтверджено, що небезпеки ОСОБА_8 потерпілий не створив, оскільки, маючи можливість застосувати насильство, жодних дій, направлених на вказане не вчинив, що підтвердили всі допитані свідки у справі, які вказали лише на нецензурну лайку потерпілого, а також те, що крім лайки нічого протиправного ОСОБА_9 не вчиняв.
Встановлюючи події, що відбулись біля приміщення кафе, суд першої інстанції прийняв до уваги дані відеозапису, який переглянутий в судовому засіданні.
Так, з відеозапису судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 відразу після виходу дістав якісь предмет, яким потерпілому наніс два удари в життєво важливі органи - тулуб та голову, а після нанесення вказаних ударів, швидко покинув місце події.
Доводи сторони захисту щодо того, що обвинувачений на вулиці зазнав суспільно-небезпечного посягання, а саме потерпілий почав напад та почав душити обвинуваченого, спростовується даними відеозапису.
Нанесення ударів не було зумовлено діями потерпілого, які розпочались після того, як ОСОБА_8 підготував предмет, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не оборонявся від дій потерпілого, а діяв на реалізацію свого умислу, який виник раніше (до моменту того, як ОСОБА_9 намагався його зігнути рукою).
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 було нанесено потерпілому два умисних удари та при цьому застосовано предмет схожий на ніж з колюче-ріжучими властивостями.
З таким висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
В Постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №760/4968/15-к, визначено що визначальною є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Згідно з ч.2 ст.15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Як вбачається з доказів у справі, ОСОБА_8 завдав два удари потерпілому предметом схожим на ніж. Кожен з ударів був нанесений у життєво-важливий орган - тулуб (живот) та голову.
Доводи захисника, що жодного умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 не мав необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду.
Докази у справі беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_8 в момент події застосовував предмет з колюче-ріжучими властивостями та наніс два удари, кожен з ударів був нанесений в життєво-важливий орган. При цьому удар в живіт, який був нанесений першим, вже заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент спричинення та супроводжувались загрозливими для життя явищами, проте ОСОБА_8 на вказаному не зупинився та наніс другий удар в голову предметом схожим на ніж, заподіявши потерпілому відкриту черепно-мозкову травму - лінійний перелом зовнішньої пластини тім`яної кісти справа.
На думку захисту, ОСОБА_8 одночасно діяв як в межах необхідної оборони, так і з її перевищенням, в стані патологічного афекту, в стані патологічного сп`яніння, а також і в стані сильного душевного хвилювання.
Судом першої інстанції перевірена та спростована версія захисту, що ОСОБА_8 діяв в межах необхідної оборони, або перевищуючи її.
Ст.36 КК України визначено, що необхідною обороною, серед іншого, визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Разом з тим, жодний доказ у справі не підтверджує наявність суспільно небезпечного посягання, створення реальної загрози заподіяння шкоди.
Конфлікт в кафе не був жодним небезпечним посяганням, не створив реальної загрози, оскільки супроводжувався лише нецензурними висловлюваннями, що не можуть мати ознак посягання.
На вулиці ОСОБА_8 був ініціатором конфлікту, перший спробував застосувати насильство до потерпілого, вдарив його дверима, поводився агресивно, підготував знаряддя злочину, застосував його.
Вказане підтверджує, що ОСОБА_8 в момент вчинення злочину не перебував в стані необхідної оборони та не міг її перевищити.
Навіть агресивні нецензурні висловлювання, що передували події, не є суспільно небезпечним посяганням та створенням реальної загрози заподіяння шкоди.
Апеляційний суд вважає, що доводи захисту є необґрунтованими та спростовані висновками суду першої інстанції.
Крім того, висновком експерта підтверджено відсутність даних, які б вказували на те, що ОСОБА_8 перебував у стані високого емоційного напруження, стресу, фрустрації, або даних, які б вказували на те, що ОСОБА_8 перебував у стані фізіологічного афекту, або патологічного афекту.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що обтяжуює покарання.та відсутність обставин пом`якшуючих покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд дотримався вимог кримінального закону. При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_8 , суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий ,вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, офіційно не працює, перебував на профілактичному наркологічному обліку, на обліку у психіатра не значиться, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Покарання ОСОБА_8 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, є правильним, і підстав для зміни вироку суду у цій частині не вбачається.
Процесуальних порушень, як під час досудового слідства, так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції, які б давали підстави сумніватися в правильності прийнятого судом рішення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційним судом не встановлено.
За наведеним, колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для зміни вироку та перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ст. 124 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не вбачає.
Крім того, апеляційний суд апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4