ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2932/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1057/22 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , питання про погіршення становища якого не ставиться, без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що від потерпілого надійшла заява-телефонограма про розгляд справи без нього, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого та прокурора на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 08 10 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Рогань Харківського району Харківської області, без реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України судимості не має:

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту в порядку виконання цього вироку.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року, приблизно о 17.40 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , з корисливого мотиву і мети збагачення за рахунок чужого майна, від магазину «Фаворит», умисно, таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед «Україна» вартістю 1033 гривні, розпорядившись ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як

таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, визнати додаткові пом`якшуючі обставини, які не було враховано судом першої інстанції та призначити підзахисному покарання у вигляді громадських робіт.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд призначив надто суворе покарання у розмірі 2 (двох) місяців арешту, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором, проте до початку розгляду справи останній відмовився від своїх апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін. Вказавши, що покарання не є надто суворим, оскільки призначено з урахуванням усіх пом`якшуючих обставин та характеристики особи винного.

Обвинувачений та потерпілий про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явились. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Що стосується апеляційних доводів щодо суворості призначеного ОСОБА_8 , покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, але судимість у встановленому законом порядку знята та погашена, не працює, не одружений, не має місця реєстрації, не перебуває на обліках в органі з питань пробації, нарколога, психіатра; за місцем проживання характеризується в цілому позитивно, за недоведеністю протилежного.

Крім того, суд врахував, що завдана кримінальним правопорушенням майнова шкода потерпілому повністю відшкодована шляхом повернення предмету у технічно справному стані, що однак не є заслугою обвинуваченого.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд визначив йому саме такий строк покарання в межах санкції статті.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи та на підставі ст.66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

До того ж, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_8 до цього вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності з яких декілька разів відбував покарання у виді реального позбавлення волі, однак продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання безповоротно відмовитися від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення і перевиховання.

При цьому слід мати на увазі, що визнання вини передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочинних протиправних дій, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого та понести покарання.

Отже, на думку колегії, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про неможливість досягти мети покарання у виді кари, виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень без ізоляції його від суспільства, оскільки на обвинуваченого не діють більш м`які покарання і він сам становить підвищену суспільну небезпеку.

Таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Надаючи оцінку твердженням захисника обвинуваченого щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин, як повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання, його вибачення перед потерпілим, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, ті обставини, які дійсно наявні вже було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання та визнано обставинами, що його пом`якшує, враховуючи, що призначене покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16 10 2008 року).

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни вироку та призначення покарання без ізоляції від суспільства, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 08 10 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді

___________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3