Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

08 серпня 2022 року

Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду в м. Києві клопотання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

в с т а н о в и в:
В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від суду, який є актуальним на час звернення з клопотанням, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обраний йому раніше запобіжний захід на домашній арешт, щоб він міг вести повноцінне життя.
Захисник ОСОБА_5 також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити його підзахисному ОСОБА_7 міру запобіжного заходу на ту, яка не пов`язана з триманням під вартою. Адвокат ОСОБА_5 звернув увагу суду, що ризики, вказані в клопотанні, з часом лише зменшуються.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки він має місці соціальні зв`язки і прокурору про це добре відомо; він судимий лише два рази в 1994 році та в 2009 році, одна з цих судимостей вже погашена, тому немає підстав говорити, що він неодноразово судимий. Обвинувачений ОСОБА_8 висловився щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив суд застосувати відносно його підзахисного цілодобовий домашній арешт, оскільки він людина сімейна - в нього 4 дітей, двоє з яких неповнолітні; ризики, які існували першопочатково, зменшилися, а в клопотанні прокурора вони взагалі викладені формально.
Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року по даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 19 серпня 2022 року.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.
Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178 КПК України та враховано судом при вирішенні даного питання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі.
ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину проти життя і здоров`я людини (за ч. 2 ст. 121 КК України, звільнений в зв`язку з відбуттям покарання в 2016 році), що дає підстави говорити як про ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так і про ризик переховуватися від суду, оскільки обвинувачений розуміє тяжкість інкримінованого злочину та санкцію статті, яка передбачає відповідальність за його вчинення. При цьому наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, позитивні характеристики, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на думку суду не виключають наявність ризиків, які були б судом враховані як достатня підстава для зміни запобіжного заходу.
ОСОБА_7 також раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення корисливих злочинів (звільнений з місць позбавлення волі в 2018 році по відбуттю строку покарання). Саме неодноразові судимості ОСОБА_7 за вчинення корисливих злочинів дають підстави дійти суду висновку, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, наявний ризик, про який іде мова в клопотанні прокурора. На можливість переховуватися від суду вказує те, що обвинувачений розуміє за якою статтею кваліфіковане його діяння і яка передбачена відповідальність ч. 2 ст. 187 КК України, тому і в цій частині ризик є виправданим.
Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені.
Суд наголошує, що ним вживаються усі передбачені законом заходи з метою дотримання розумних строків розгляду справи, обвинувачені у якій тримаються під вартою.
Суд вважає, що утримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки, та уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чого не забезпечить інший більш м`який запобіжний захід.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178 КПК України,
постановив:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб в державній установі Київський слідчий ізолятор до 06 жовтня 2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб в державній установі Київський слідчий ізолятор до 06 жовтня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику державної установи Київський слідчий ізолятор для відома та виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_9