Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2799/22
Номер рядка звіту 59
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та законного представника неповнолітньої потерпілої її батька ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеного 08.05.2022р. до ЄРДР за №0000187 по обвинуваченню-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, раніше судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Виноградівського районного суду перебуває зазначене Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеного 08.05.2022р. до ЄРДР за №0000187.

З Клопотання мотивоване тим, що 08.05.2022р., близько 18.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території комплексу, що за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою особою, почав примушувати останню до статевого акту не природнім шляхом.

Після чого, вирішивши задовольнити свою статеву пристрасть шляхом збудження у вказаної неповнолітньої особи статевого інстинкту та вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом ОСОБА_5 , вчинив розпусні дії щодо неї, а саме оголив свій статевий орган у збудженому стані, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої, а також сприяючи формуванню у неї антиморальних поглядів. Протиправні розпусні дії ОСОБА_8 тривали близько двох хвилин, після чого він припинив їх, так як був зупинений ОСОБА_9 .

Із урахуванням викладених обставин, ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Факт вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; висновок судово-медичної експертизи №11/в ОСОБА_10 від 18.02.2022 року; висновком судово - психіатричного експерта №79, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперерваний тип перебігу; протоколом огляду предмета від 09 травня 2022 року.

У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №79 вбачається, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу. Наявність у ОСОБА_8 шизофренії параноїдної форми, безперервний тип перебігу, позбавляє його можливості у період часу, який відноситься до інкримінованого йому та позбавляє його можливості в теперішній час, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом та характером вчинення суспільно- небезпечного діяння ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.2 ст.292, ст.511 КПК України прокурор просить суд розглянути дане клопотання та прийняти рішення про застосування до ОСОБА_8 - примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; потерпіла та законний представник потерпілої в судовому засіданні також не заперечили проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру; ОСОБА_8 вирішення даного питання залишив на розсуд суду, захисник обвинуваченого, з огляду на обставини справи та наявні докази, не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ообвинуваченого примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Так, згідно ст.512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Отже, заслухавши думки учасників кримінального провадження з приводу заявленого клопотання, дослідивши надані матеріали судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.156, перебуваючи в стані неосудності.

Так, матеріалами кримінального провадження достовірно доведено, що 08.05.2022р., близько 18.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території комплексу, що за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , керуючись низькими спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою особою, почав примушувати останню до статевого акту не природнім шляхом. Після чого, вирішивши задовольнити свою статеву пристрасть шляхом збудження у вказаної неповнолітньої особи статевого інстинкту та вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на вік, станом ОСОБА_5 , вчинив розпусні дії щодо неї, а саме оголив свій статевий орган у збудженому стані, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої, а також сприяючи формуванню у неї антиморальних поглядів. Протиправні розпусні дії ОСОБА_8 тривали близько двох хвилин, після чого він припинив їх, так як був зупинений ОСОБА_11 .

Факт вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: фактичними даними, які під час допиту у суді надала малолітня потерпіла ОСОБА_5 , яка вказала, що обвинувачений затягнув її у кущі і хотів згвалтувати; фактичними даними, які містяться у протоколі огляду предмета від 09 травня 2022 року з фотоаблицями /а.п.42-47/, предметом огляду якого є оптичний диск типу ДВД-RV розміром 4,7 GB, на якому розміщено два відео файли формату МР4, з яких достовірно вбачається що саме обвинувачений ОСОБА_12 на території приміщення по АДРЕСА_2 до кущів силою тягне малолітню потерпілу, через невеликий проміжок час на територію зазначеного будинку заїхав автомобіль, водій якого ОСОБА_9 і виявив зазначений злочин та зупинив протиправні дії обвинуваченого, затримавши його; даними Висновку судово-психіатричного експерта №79, згідно якого ОСОБА_8 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперерваний тип перебігу.

Із урахуванням викладених обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст.66 КК України - не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України -відсутні.

Між тим, порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру врегульований главою 39 КПК України.

Відповідно до ст.513 КПК України, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України примусовими закладами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною КК, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також забезпечення вчинення нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 93 КК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ст.19 Закону України "Про психіатричну допомогу" за рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005р. №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

У відповідності до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Згідно до висновку судово-психіатричної експертизи №79 ОСОБА_8 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперерваний тип перебігу. Наявність у ОСОБА_8 шизофренії параноїдної форми, безперерваний тип перебігу, позбавляє його можливості у період часу, який відноситься до інкримінованого йому та позбавляє його можливості в теперішній час, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За своїм психічним станом та характером вчинення суспільно- небезпечного діяння ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Так, відповідно до вимог ст.503 ч.1 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Статтею 511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання (ст.513 ч.ч.1,2 КПК): 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусового заходу медичного характеру.

Отже, судом встановлено, що сукупність наведених доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_8 ознак суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, але кримінальне правопорушення ОСОБА_8 було вчинено в стані неосудності, і з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого йому діяння та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є всі підстави для задоволення клопотання та застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

За таких обставин відносно ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом та помістити його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги», що за адресою м.Дніпро, вул.Надії Алексеєнко-84.

Цивільний позов не заявлено.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Речовими доказами у кримінальному провадженні є: Диск CD, який відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити в матеріалах справи.

Відповідно до ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 13.06.2022 ОСОБА_8 поміщено до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги», що за адресою м.Дніпро, вул. Надії Алексеєнко,84, строком до 06.07.2022р.

Керуючись ст.ст.369,372,392,503,511,512,513 КПК України, ст.ст.19,92-94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005р. №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеного 08.05.2022р. до ЄРДР за №0000187 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України- задоволити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом та помістити його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги», що за адресою м.Дніпро, вул. Надії Алексеєнко-84.

Речовий доказ: Диск CD /а.п49./ відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити в матеріалах справи.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику, законному представнику, прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена у відповідності до п. 1 ч. 2ст. 395 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1