Справа № 188/1756/18
Провадження № 1-кп/188/4/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000536 від 12 жовтня 2018 року, що надійшла 04 грудня 2018 року від прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енгельс Саратовської області Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у період часу з 01 вересня 2018 року по 10 вересня 2018 року (точна дата не встановлена) приблизно о 12.00 годині, знаходячись в лісопосадці на околиці с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, вирвав рослини коноплі, таким чином незаконно придбавши наркотичні засоби без передбаченого на те законом дозволу, та в руках приніс придбаний ним наркотичний засіб до приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де для подальшого особистого вживання шляхом куріння поклав їх сушитися до однієї з кімнат вказаного будинку, таким чином незаконно зберігаючи наркотичні засоби для власного вживання без мети збуту.

24 жовтня 2018 року працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого суді від 23.10.2018 під час обшуку домоволодіння ОСОБА_3 у приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору. Згідно з висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України №1/8.6/4343 від 15.11.2018, вилучена у ОСОБА_3 речовина рослинного походження масою 22,150 г містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 20,245 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , незаконно придбав та зберігав без мети збуту для власного вживання наркотичний засіб - канабіс масою 22,150 г, в перерахунку на суху речовину - 20,245 г.

Незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені ОСОБА_3 , кваліфікується за ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час досудового слідства 26 листопада 2021 року прокурор Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту; щодо покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Підозрюваний ОСОБА_3 під час укладення угоди повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Підозрюваний в угоді не заперечував проти стягнення витрат на проведення експертизи наркотичних засобів, прекурсорів, їх аналогів на користь держави в розмірі 858 грн.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке правильно кваліфіковане як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту і згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Обвинувачений визнав свою вину у скоєнні цього кримінального правопорушення, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди із внесеними змінами судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину у вигляді щирого каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, обрана в межах санкції ч.1 ст.309 КК України та вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 11 червня 2021 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Майнова шкода не завдана. Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ сухі рослини зі специфічним запахом коноплі, що згідно з квитанцією № 153 зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 Синельниківського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, слід знищити.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів № 1/8.6/4343 від 15.11.2018 в розмірі 858,00 гривень слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку 26 листопада 2018 року уклали прокурор Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 копійок.

Речовий доказ сухі рослини зі специфічним запахом коноплі, що згідно з квитанцією № 153 зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №4 Синельниківського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1